П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/19740/25	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2025 року (суддя Стефанов С.О., м. Одеса, повний текст рішення складений 20.08.2025) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОРЗ ПАРТС УКРАЇНА» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,-

В С Т А Н О В И В:

20.06.2025 ТОВ «МОТОРЗ ПАРТС УКРАЇНА» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської митниці, в якому товариство просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000164/2 від 06.06.2025;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA500020/2025/000271 від 06.06.2025.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
На думку апелянта судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, шо підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, шо була фактично сплачена або піддягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МКУ, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 08.04.2024 р. між ТОВ «МОТОРЗ ПАРТС УКРАЇНА» та компанією Alltag und Geratetechnik GmbH (Швейцарія) укладено договір поставки товару №AUG-27M/080424.
Згідно умов договору Сторонами було погоджено поставку товару на територію України згідно специфікації №45984-45985 від 30.05.2025 року до Договору.
З метою митного оформлення Позивачем подано до Одеської митниці митну декларацію ІМ 40 АА 25UA5000200004215U0, в якій визначено для митного оформлення товар №1 загальною вартістю 51 619.20 дол. США.
В графах 31 МД (ІМ 40 АА) №25UA5000200004215U0 Позивач визначив для митного оформлення, товар №1: Бетономішалки. Бетонозмішувач (об`єм бака 125 л, потужність 650 Вт) – 456 шт. Бетонозмішувач (об`єм бака 140 л, потужність 650 Вт) – 342 шт. Торговельна марка: DOZER. Країна виробництва: CN. Виробник : ZHISHAN MACHINERY (HUAIAN) CO., LTD.
Позивач вищезазначений товар №1 визначив митною вартістю – по першому (основному) методу (за ціною інвойсу по договору) (графи 42 і 43).
Разом з митною декларацією Позивачем до митного органу були подані наступні документи (графа 44):
- 0271 – пакувальний лист (Packing List) 195/05/2025 від 30.05.2025;
- 0380 – рахунок – фактура (інвойс) (Commercial Invoice) 195/05/2025 від 30.05.2025;
- 0705 – коносамент (Bill of Lading) №UTRUST25021312А від 06.03.2025;
- 0787 – Навантажувальний документ (Bordereau) 301 04.06.25;
- 0862 – декларація про походження товару (Declaration of origin) - інвойс №195/05/2025 від 30.05.2025;
- 1001 – статус особи, яка подає митну декларацію №2; 4100 – договір поставки №AUG-27M/080424 від 08.04.2024;
- 4103 – специфікація №45984-45985 від 30.05.2025 до договору поставки №AUG- 27M/080424 від 08.04.2024;
- 4103 – додаткова угода №1 від 25.09.2024 до договору поставки №AUG-27M/080424 від 08.04.2024;
- 4103 – додаткова угода №2 від 17.12.2024 до договору поставки №AUG-27M/080424 від 08.04.2024;
- 4103 – додаткова угода №2.2 від 25.04.2025 до договору поставки №AUG-27M/080424 від 08.04.2024;
- 4103 – додаткова угода №3 від 01.05.2025 до договору поставки №AUG-27M/080424 від 08.04.2024;
- 4103 – додаткова угода №4 від 09.05.2025 до договору поставки №AUG-27M/080424 від 08.04.2024;
- 4207 – договір про надання послуг митного брокера №3К/В-4 від 27.05.2022.
Після подання Декларантом МД, Відповідачем було відправлено Декларантові повідомлення, в якому ним вимагаються додаткові документи, окрім тих документів, які були подані раніше та які передбачені ч. 2 ст. 53 МКУ.
На вимогу Одеської митниці про надання додаткових документів, листом №45984-45985/1 від 06.06.2025 року Позивач надав:
- прайс б/н від 29.05.2025 року;
- експертне дослідження №198/25 від 30.05.2025 року;
- експортну декларацію №420020250306477168 від 06.03.2025 року;
- комерційну пропозицію продавця.
06.06.2025 року відповідачем було винесено картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2025/000271 з таких причин: Згідно вимог частини 6 пункту 2 статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI відмовлено в митному оформленні. Відповідно до статті 55 Митного кодексу України прийнято рішення про коригування митної вартості UA500020/2025/000164/2 від 06.06.2025. Рішення про відмову у митному оформленні може бути оскаржено у порядку, передбаченому гл. 4 Закону України від 13.03.2012 №4495-VI «Митний кодекс України» або у суді.
Також, 06.06.2025 р. Відповідач прийняв Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000164/2, зазначаючи, що вартість товару слід визначати відповідно до ст. 64 Митного кодексу України.
Прийняття такого рішення відповідач обґрунтовує в графі 33 Рішення: За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, з урахуванням положень статті 337 Кодексу, встановлено, що документи, які підтверджують умови значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості (п. 3 ст. 53 МКУ), а саме: Для підтвердження заявленої митної вартості товарів за ЕМД від 06.06.2025 25UA500020004215U0 декларантом подані наступні документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 08.04.2024 №AUG-27M/080424, рахунок-фактура (інвойс) від 30.05.2025 195/05/2025 та інші документи.
1) Згідно пп. 3.1-3.2 контракту від 08.04.2024 №AUG-27M/080424, сторони погоджують та визначають обсяг та асортимент товару у специфікаціях, які з моменту підписання сторонами є невід`ємною частиною договору. Продавець зобов`язаний поставити покупцю товар належної якості в обумовленій специфікацією кількості. Також пп. 1.1.3-1.4 контракту продавець має передати обов`язок відправки товару за цим договором третій особі, яка не є стороною цього договору (далі Вантажовідправник). Найменування Вантажовідправника повинне бути зазначене в специфікації. Детальний опис товару, що поставляється, строки, ціна та умови поставки визначаються сторонами у відповідних специфікаціях. Така специфікація надана до митного контролю, має номер 45984-45985 і датована 30.05.2025. Проте, згідно інформації від морського перевізника CMA CGM щодо графіку руху товарів у вантажних контейнерах TCNU6259139, TRHU7908318 [Електронний доступ: https://www.cma-cgm.com/ebusiness/tracking/search], їх переміщення в порту відправлення (Ціндао, КНР) розпочалося 06.03.2025 о 04:48, а на момент складання специфікації №45984-45985 товари вже 86 днів були в дорозі та, згідно наданого до митного контролю коносамента від 06.03.2025 №UTRUST25021312A переміщувалися на адресу одержувача.
2) Згідно наданого до митного контролю рахунка-фактури від 30.05.2025 №195/05/2025, складеного продавцем товарів Alltag und Geratetechnik AG (Швейцарія), фактурна вартість на умовах поставки CFR Одеса одиниці товару становить 61,12 доларів США для товару місткістю 125 літрів та 69,44 доларів США для товару місткістю 140 л. Проте на торгових інтернет-майданчиках країни відправника товарів знайдено торгову пропозицію безпосередньо від виробника товарів Zhishan Machinery(Huaian) Co., Ltd [Електронний доступ: https://www.made-inchina.com/showroom/1d26e8f726d7fad9/product-detail/VtLpAWQyscku/China СoncreteMixer.html?pv_id=1it270l8p760&faw_id=1it27qb4d46e] Так, виробник на умовах поставки FOB за одиницю товару місткістю 120-260 літрів при замовленні партії товарів від 100 одиниць встановив вартість 73,00 доларів США.
3) Відповідно до наданого до митного оформлення інвойсу та згідно умов контракту поставка товарів здійснюється на умовах CFR (згідно Інкотермс 2010), тобто вартість страхування не включена у вартість товару. У наданих до митного оформлення документах (комерційному інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/нездійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів. Також, відповідно до вимог розділу III «Правил...», затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. У наданому до митного оформлення коносаменті наявна фраза Freight Prepaid, тобто фрахт сплачено в порту відправлення. Проте, до митного оформлення не надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
4) В пакувальному листі від 30.05.2025 №195/05/2025 з-поміж описових відомостей зазначено наявність торговельної марки «DOZER», проте в інвойсі та специфікації до контракту відомості щодо ТМ відсутні, що може свідчити про неврахування такої характеристики при встановленні вартості товару та високу ймовірність наявності домовленостей щодо товару, відомості про які до митного контролю не надано.
Враховуючи викладене, та з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, використовуючи право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням п. 3 ст. 53 МКУ, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1. Договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2. Рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3. Рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4. Виписки з бухгалтерської документації; 5. Каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6. Копію митної декларації країни відправлення; 7. Висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 8. Якщо здійснювалося страхування-страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
06.06.2025 у відповідь на електронне повідомлення митного органу від 06.06.2025 із витребуванням переліку додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості відповідно до вимог статті 53 Кодексу, в рамках проведення консультації, позивачем надано: комерційну пропозицію, експортну декларацію країни відправлення, прайс-лист, висновок експертної організації з повідомленням, що у встановлений термін інші витребувані митним органом документи та додаткові документи надаватися не будуть.
За результатом розгляду додатково наданих документів відповідачем повідомлено позивача про наступне. Комерційна пропозиція від виробника товару не містить відомостей про: детальний опис товару, посилання на зовнішньоекономічний контракт та інвойс, період, на який вона дійсна, отже, не містить всіх необхідних реквізитів для встановлення зв`язку між поданими додатково документами та партією товару, яка ввозиться та не може бути використана для підтвердження заявленої митної вартості. Наданий прайс-лист від 29.05.2025 №б/н видано не виробником товару—«ZHISHAN MACHINERY (HUAIAN) CO., LTD.», а продавцем товару—«Alltag und Geratetechnik AG.» (Швейцарія), що не відповідає зазначеним вимогам Митного кодексу України щодо об`єктивності даних, які декларант зобов`язаний надавати митному органу, та унеможливлює обчислення звичайної конкурентної ціни при продажу товару іншим покупцям відповідно до положень Генеральної угоди з тарифів і торгівлі. Надана копія митної декларації країни відправлення (Китай) без перекладу на українську мову або іншу іноземну мову міжнародного спілкування; також копія митної декларації країни відправлення №20020250306477168 не може бути достатнім підтвердженням заявленої декларантом митної вартості товарів та не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує заявлену декларантом митну вартість товару, у зв`язку з відсутністю в ній дати експорту та відміток митних органів країни відправлення, що свідчили б про факт експорту оцінюваних товарів саме на підставі такої митної декларації; також копії митній декларації країни відправлення зазначені умови FOB, проте, згідно інвойсу від 30.05.2025 195/05/2025 поставка товару здійснюється на умовах CFR Odessa.
У зв`язку з прийнятим Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000164/2, Позивач 06.06.2025 року подав нову митну декларацію ІМ 40 АА 25UA50002000425U3, в якій зазначено, що митна вартість товару №1 (графи 32) визначена декларантом із застосуванням першого (основного) методу (за ціною інвойсу по договору) (графа 43 до товару №1), а митним органом із застосування 6-го (резервного) методу визначення митної вартості (графа 43 до товару №1), визначивши в графах 47 цієї декларації, різницю між сумами платежів за видами (028): До товару №1: 460 258,23 грн.
Отже, різниця платежів за видами: 028 - складає: 460 258,23 грн.
Позивач вважаючи, що прийняте рішення про коригування митної вартості та картка відмови є протиправними, такими, що порушують його права і законні інтереси, звернувся до суду з адміністративним позовом про їх скасування.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що надані позивачем для митного оформлення документи містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини. У свою чергу, відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, за приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Правовідносини щодо організації та здійснення митної справи в Україні, економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України врегульовані положеннями Митного кодексу України.
Положеннями ч. 3 ст. 318 МК України передбачено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
За приписами ч. 4, 5 ст. 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Частиною 1 статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч. 2 ст. 52 МК України).
Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
При декларуванні товару Позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни
угоди, що підлягала сплаті згідно умов контракту, інвойсів та інших документів Постачальника.
Як зазначено ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Положеннями ч. ч. 1 та 2 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу.
Зокрема, ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини 1 статті 57 цього Кодексу.
За приписами ч. ч. 1-3 ст. 55 МК України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;
5) інформацію про:
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
З вищенаведених правових норм вбачається, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, при перевірці митної декларації та поданих до неї документів, митний орган виявив, на його думку, наявність розбіжностей у поданих документах, та у порядку ч. 2, 3 ст. 53, 54 МК України, запитав додаткові документи, які б могли спростувати виявлені митним органом розбіжності.
Проте жодного належного та допустимого доказу, що надані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей про митну вартість товару не надано. В той же час в контракті, додаткових угодах до нього, інвойсі, які є основними документами, містяться всі відомості про митну вартість.
Колегія суддів вважає, що Позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами контракту. В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.
Водночас приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.
Частиною 5 статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з правовими висновками Верховного Суду митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Так, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000164/2 від 06.06.2025 року зазначено, що документи, які підтверджують умови значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості (п. 3 ст. 53 МКУ).
Щодо доводів апелянта, що специфікація №45984-45985 до контракту від 08.04.2024 №AUG27M/080424 датована 30.05.2025, тобто оформлена вже після початку переміщення товару (06.03.2025 за коносаментом №UTRUST25021312A), то колегія суддів зазначає, що цей факт не свідчить про порушення умов контракту чи митного законодавства, а також не може бути підставою для неприйняття заявленої митної вартості.
Основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), що стосуються оцінюваного товару.
Законодавство України (статті 53, 58 Митного кодексу України, статті 6, 627, 642 Цивільного кодексу України) не встановлює обмежень щодо часу складання специфікацій, а лише визначає, що документи, які підтверджують митну вартість, повинні бути дійсними, містити необхідну інформацію та бути прийнятими сторонами. 
Відтак, оформлення специфікації після початку переміщення товару є допустимим і не може бути розцінено як обґрунтована підстава для застосування митним органом резервного методу визначення митної вартості замість методу за ціною договору (контракту).
Щодо доводів апелянта, що на торговому майданчику виробника Zhishan Machinery (Huaian) Co. Ltd зазначена ціна 73,00 дол. США за одиницю товару місткістю 120-260 літрів на умовах поставки FOB (тобто без вартості фрахту), то колегія суддів зазначає, що це не є правовою підставою для неприйняття митної вартості, задекларованої Позивачем.
Згідно статей 53, 54 та 58 Митного кодексу України, митна вартість товару за методом ціни договору повинна визначатися саме за ціною, фактично сплаченою або такою, що підлягає сплаті імпортером продавцю товару за контрактом. Застосування іншої ціни (зокрема цінової пропозиції від виробника з Інтернет-майданчику) можливе лише у разі наявності належних доказів недостовірності чи неповноти документів, поданих імпортером. У даному випадку таких доказів митний орган не навів. 
Крім того, як свідчать матеріали справи, придбання товару Позивачем відбулося у швейцарської компанії Alltag und Geratetechnik AG, для якої вартість товару могла формуватися виходячи з інших умов (обсяг закупівлі, дилерські або торгові знижки, комерційні стратегії продавця), тому відмінність від публічної ціни виробника є економічно виправданою.
Отже, подібні аргументи митного органу не можуть вважатися обґрунтованими та не може бути належним доказом для відмови в застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору.
Щодо доводів апелянта про відсутність інформації про страхування товару та окремих документів щодо вартості перевезення, колегія суддів зазначає, що це не може бути підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за методом ціна договору (контракту). Згідно укладеного договору поставки товару №AUG-27M/080424 поставка здійснюється на умовах CFR Одеса (Інкотермс 2010), які передбачають, що витрати на страхування не включаються до вартості товару, а сам покупець не має обов`язку здійснювати таке страхування. Відповідно, страховий поліс чи інші документи про страхування не можуть надаватися, оскільки страхування фактично не проводилося і не входить до ціни.
З цих же підстав колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про вартість фрахту, оскільки за умовами CFR вартість фрахту до порту призначення (Одеса) вже включена продавцем до ціни товару, що підтверджується інвойсом та коносаментом з відміткою «Freight Prepaid» (фрахт оплачено продавцем у порту відправлення). Згідно частини другої статті 53 та статті 58 Митного кодексу України, а також розділу III Правил №599, затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 №599, окремі документи щодо вартості перевезення надаються лише тоді, коли фрахт сплачується покупцем окремо і не включений до ціни товару. В даному випадку фрахт вже враховано в загальній вартості товару (CFR), що прямо випливає із змісту інвойсу та коносаменту.
Таким чином, доводи апелянта про надання окремого документ з інформацією про вартість фрахту є необґрунтованою і не відповідають нормам МК України та міжнародним правилам Інкотермс 2010.
Щодо доводів апелянта про факт зазначення торговельної марки «DOZER» у пакувальному листі №195/05/2025 але її відсутність у рахунку-фактурі (інвойсі) та специфікації до контракту, колегія суддів вважає не достатнім для сумнівів у правильності заявленої митної вартості товару або свідченням наявності будь-яких прихованих домовленостей. Відповідно до статей 53 та 58 Митного кодексу України, митна вартість товарів визначається за фактично сплаченою ціною, підтвердженою документами, що подаються у їх сукупності. Законодавство не встановлює обов`язковості зазначення торговельної марки саме в інвойсі чи специфікації, якщо ця інформація вказана в інших документах, наданих до митного оформлення. У даному випадку торгова марка «DOZER» була належно зазначена у пакувальному листі, комерційній пропозиції продавця, а також у митній декларації (графа 31), що повністю відповідає вимогам митного законодавства щодо ідентифікації товару. 
Таким чином, апеляційний суд, як і суд першої інстанції, погоджується з твердженням позивача, що припущення про можливість прихованих домовленостей або недостовірність вартості через незазначення ТМ в окремих документах є необґрунтованим та не може використовуватися як підстава для відмови у застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту).
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у комерційній пропозиції виробника окремих реквізитів, таких як детальний опис товару, посилання на зовнішньоекономічний контракт чи інвойс, а також періоду її дії, то колегія суддів зазначає, що стаття 53 Митного кодексу України не висуває жодних обов`язкових формальних вимог щодо змісту таких додаткових документів, дозволяючи їх подання у довільній формі. Суттєвим є те, що зазначена комерційна пропозиція отримана саме від виробника та містить ключові ідентифікаційні характеристики товару (найменування, модель, об`єм та потужність), які повністю відповідають фактично ввезеному товару та узгоджуються з даними інвойсу та інших основних документів. Також комерційна пропозиція була подана як додатковий (допоміжний) документ для підтвердження реального ринкового рівня цін, а не як первинний документ для визначення митної вартості. Відтак, наведене зауваження митного органу є необґрунтованим і не може слугувати підставою для сумнівів у правильності заявленої митної вартості.
Щодо доводів апелянта відносно надання прайс-листа від продавця товару Alltag und Geratetechnik AG, а не від виробника, то колегія судів вважає, що це не є порушенням вимог Митного кодексу України та не свідчить про необ`єктивність наданих даних.
Відповідно до статті 53 МК України, декларант має право надавати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, при цьому закон не містить обов`язку подавати саме прайс-лист від виробника. При цьому, митному органу окремо подавалась комерційна пропозиція від виробника Zhishan Machinery (Huaian) Co., Ltd., що дозволяє повністю простежити ланцюг формування ціни від виробника до кінцевого імпортера.
Отже, посилання митного органу на невідповідність прайс-листа продавця вимогам об`єктивності є необґрунтованим і не може слугувати підставою для відмови у визнанні заявленої митної вартості товару.
Щодо твердження апелянта про неналежність китайської митної декларації як доказу митної вартості товару апеляційний суд вважає необґрунтованим з підстав того, що митна декларація країни відправлення (КНР) була подана як додатковий документ, а не як основний доказ митної вартості; відсутність перекладу китайської митної декларації не може вважатися недоліком, оскільки відповідно до ст. 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу, зокрема, іноземною мовою міжнародного спілкування, якою є китайська мова, при цьому відповідач не використав своє право і не надав вимогу, щодо надання перекладу українською мовою. Крім того інформація щодо дати оформлення та номерів контейнерів, яка міститься в митній декларації країни відправлення є зрозумілою й співвідноситься з іншими поданими документами; відсутність окремої дати експорту чи відміток митних органів КНР не впливає на правдивість наданих відомостей; відмінність умов поставки (FOB у китайській декларації та CFR в інвойсі) обґрунтовано пояснюється тим, що швейцарська компанія Alltag und Geratetechnik AG є проміжним покупцем, який придбав товар у китайського виробника на умовах FOB і потім перепродав його Позивачеві вже на умовах CFR. Отже, наведені митницею формальні зауваження щодо китайської декларації не спростовують реальності експортної операції та правильності заявленої декларантом митної вартості товару, яка належним чином підтверджена іншими основними документами. 
Відносно доводу апелянта щодо непроведення експертом аналізу вартості подібних (аналогічних) товарів відповідно до Постанови КМУ №1440, апеляційний суд вважає необґрунтованим з підстав того, що Експертний висновок №198/25 від 30.05.2025 подано як додатковий документ для підтвердження заявленої митної вартості, визначеної за основним методом по ціні договору. Постанова КМУ №1440 від 10.09.2003 застосовується виключно у разі визначення митної вартості резервними методами (аналогічних чи подібних товарів), коли неможливо застосувати метод за ціною договору. Однак експертом було чітко встановлено, що підстав для відмови від основного методу (ціни договору) немає, і саме тому аналіз ринку аналогічних товарів не проводився. Висновок експерта ґрунтується на документах, які повністю підтверджують реальність заявленої вартості конкретної поставки. Законодавство України не вимагає від експерта здійснювати додатковий аналіз аналогічних товарів або надавати додатки чи розрахунки, якщо митна вартість підтверджена первинними документами. 
Також, колегія суддів враховує чисельну судову практику по вищевикладеним питанням, зокрема, постанову Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №809/278/17; постанову Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі №813/1229/16; постанову Верховного суду від 02.07.2020 року у справі N803/916/17.
Суд також погоджується з зауваженням позивача відносно того, що митним органом не наведено обґрунтування впливу зазначених фактів та обставин на визначення митної вартості товару, у зв`язку з чим відповідний аргумент митного органу не може бути врахований.
Колегія суддів вважає, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами контракту (договору). В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.
Водночас приписи МКУ зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Апеляційний суд зазначає, що решта доводів апеляційної скарги не спростовує висновки суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог.
Приписи МКУ зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.
Частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з правовими висновками Верховного Суду митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови ВС від 27.04.2020 по справі №140/804/19, від 11.06.2020 по справі №815/5464/16).
МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч. 2 ст. 53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.
Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.
Відповідно до п. 2, 4 ст. 55 МКУ прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 ч. 2 ст. 55 МКУ.
Оцінюючи вказане рішення відповідача апеляційний суд вважає за необхідне врахувати також правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25 лютого 2020 року справа №260/718/19; 27 квітня 2020 року справа №140/804/19).
У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування(якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Відповідач протиправно прийняв спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2025/000164/2 від 06.06.2025, а тому воно підлягає скасуванню.
При цьому, оскільки саме прийняття рішення №UA500020/2025/000164/2 від 06.06.2025 слугувало підставою для прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500020/2025/000271 від 06.06.2025, колегія суддів вважає, що вказана картка відмови також підлягає скасуванню.
Крім того, колегія суддів наголошує, що рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару. Висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Як визначено ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Проте, приписи вказаної статті Відповідачем були порушені, оскільки саме формальний підхід до наданих документів та їх опрацювання став причиною прийняття протиправного рішення.
Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що Позивач для підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару подав до Відповідача всі необхідні передбачені ст. 53 МК України документи, а Відповідач, в свою чергу, не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих Позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.
Відтак, доводи апеляційної скарги митного органу не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанцій було порушено норми матеріального права. Суд правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм юридичну оцінку, відповідно до норм матеріального та процесуального права.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов