Березівський районний суд Одеської області 

12.03.2026
Справа № 494/1321/22
Провадження № 2/494/193/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.03.2026 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
судді - Римаря І.А.,
за участю: секретаря судового засідання – Антонишиної І.С.,
представник позивача – Осипов Б.В.,
представник відповідача – Танасійчук О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Березівка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №494/1321/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до Березівської міської ради Одеської області, Березівської військової адміністрації Одеської області про встановлення факту наявності статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, та визнання права перебування на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, -
В С Т А Н О В И В:
У провадження Березівського районного суду Одеської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Березівської міської ради Одеської області, Березівської військової адміністрації Одеської області про встановлення факту наявності статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, та визнання права перебування на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов.
Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 08 серпня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Березівського районного суду Одеської області від 08 серпня 2024 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 травня 2025 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Осипова Б. В., задоволено частково.
Рішення Березівського районного суду Одеської області від 08 серпня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2025 року справа передана для розгляду судді Рябчун А.В. 
Відповідно до розпорядження №140 від 21.11.2025 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ вбачається, що вказана справа підлягає повторному розподілу між суддями у зв`язку з тривалим відрядженням судді Рябчун А.В.
На підставі викладеного 21.11.2025 року канцелярією суду проведено повторний автоматизований розподіл даної судової справи та визначено суддю Березівського районного суду Одеської області Римар І.А.
Ухвалою суду від 25.11.2025 року справу прийнято до свого провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 12.01.2026 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті.
ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтувала тим, що 10.07.1997 року комісією у складі начальника служби у справах неповнолітніх Березівської районної державної адміністрації, працівником Березівського районного відділу УМВС, голови органу опіки та піклування, розглянуто матеріали відносно неповнолітніх дітей, в тому числі ОСОБА_1 , 1987 року народження, про що складено акт, яким встановлено, що батько дітей ОСОБА_2 перебуває у СІЗО м. Одеса, місцезнаходження матері встановити не виявилось можливим. Діти були знайдені 07.05.1997 року в м. Березівка в районі автовокзалу та доставленні в районну лікарню. Матір`ю ОСОБА_1 є ОСОБА_3 , остання у березні 1997 року вибула у невідомому напрямку та до теперішнього часу її місце знаходження невідоме, Березівським районним відділом міліції матір позивача оголошено у розшук. Розпорядженням Березівської районної державної адміністрації від 01.09.1997 року ОСОБА_1 влаштовано до загальноосвітньої школи-інтернату для дітей-сиріт і дітей, які залишилися без піклування батьків І-ІІ ступенів м. Ізмаїл Одеської області на повне державне утримання, як дитину залишену без піклування батьків. Директор вищевказаної школи-інтернату звертався до сільської рали с. Лобча з повідомлення, що для подальшого перебування дитини ОСОБА_1 в школі-інтернаті, необхідно позбавити її матір батьківських прав, також просила дати письмове повідомлення про наявність закріпленої житлової площі (якщо вона є) за дитиною. За період перебування в школі-інтернаті дитину ОСОБА_1 , з 15.19.2000 р. по 25.04.2001 р. та з 15.05.2001 р. по 25.01.2002 р. ніхто не відвідував. Адміністрацією загальноосвітньої школи-інтернат для дітей-сиріт і дітей, які залишилися піклування батьків І-ІІ ступенів м. Ізмаїл Одеської області було подано до Березівського районного суду Одеської області позовну заяву про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , відносно її дітей, у тому числі позивача, однак вказаний позов залишено без розгляду. ОСОБА_1 зазначала, що її для подальшого навчання було направлено до Тузлівського загально-виховного комплексу, адміністрація якого зверталася з клопотанням до начальника Адресного бюро посприяти в розшуку її матері, яка ухиляється від виконання батьківських обов`язків. За період перебування в Тузлівському НВК з боку батьків, родичів, сторонніх осіб ознаки піклування за ОСОБА_1 в період навчання в закладі не виявлялися, в інтернаті її ніхто не відвідував. ОСОБА_1 вважає себе позбавленою батьківського піклування з 07.05.1997 року та саме з цього часу перебувала на повному державному забезпеченні. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.04.2005 року, що набрало законної сили 16.05.2005 року ОСОБА_3 визнано безвісно відсутньою. Позивач користувалася пільгами при вступі та на протягом навчання, як дитина позбавлена батьківського піклування. Таким чином, ОСОБА_1 зазначає, що з 07.05.1997 року фактично була позбавлена батьківського піклування та перебувала на повному державному забезпеченні, однак, її матір не було позбавлено батьківських прав або визнано безвісно відсутньою до досягнення позивачем повноліття, через бездіяльність адміністрацій навчальних закладів та служби у справах дітей. Також, позивач з 28.08.2008 року перебувала на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов як дитина, позбавлена батьківського піклування. Протоколом від 06.10.2021 року № 3 регіональної комісії з питань формування пропозицій щодо розподілу субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на проектні, будівельно-ремонтні роботи, придбання житла та приміщень для розвитку сімейних та інших форм виховання, наближених до сімейних, підтримку малих групових будинків та забезпечення житлом дітей-сиріт, дітей позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа здійснено перерозподіл коштів субвенції у зв`язку із виключенням деяких осіб, яких було затверджено на отримання грошової компенсації у 2021 році. Додатком 1 до протоколу № 3 комісії від 06.10.2021 року затверджено список осіб зазначених категорій, яким у 2021 році буде надано грошову компенсацію на придбання житла особам віком від 23 до 35 років, зокрема по Березівській міській раді, а саме: ОСОБА_1 грошова компенсація у сумі 291 843,3. Протоколом засідання регіональної комісії з питань формування пропозицій щодо розподілу субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на проектні, будівельно-ремонтні роботи, придбання житла та приміщень для розвитку сімейних та інших форм виховання, наближених до сімейних, підтримку малих групових будинків та убезпечення житлом дітей-сиріт, дітей позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа вирішено: виключити ОСОБА_1 зі списків осіб, які були: затвердженні на отримання грошової компенсації у 2021 році відповідно до затвердженого списку таких осіб. Позивач вважає вказане рішення про виключення її зі списку на отримання грошової компенсації незаконним, оскільки фактично з 1997 року мала статус дитини, позбавленої батьківського піклування та з 01.09.1997 року її влаштовано до школи-інтернату на повне державне забезпечення, таким чином,, має законні очікування на отримання від держави впорядкованого житла або грошової компенсації на придбання такого житла. Враховуючи наведене, позивач просить встановити факт, що вона була позбавлена батьківського піклування з 07.05.1997 року та визнати за нею право на перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, як дитини, позбавленої батьківського піклування з 28.08.2008 року та поновити її на обліку з дати виключення.
11.11.2022 року представник відповідача Березівської міської ради Одеської області подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив що на час знайдення позивача, останній було повних 9 років. Відповідно до розпорядження голови Березівської районної державної адміністрації прийнято рішення про влаштування дитини ОСОБА_1 в школу-інтернат на повне державне утримання, як дитини, залишеної без піклування батьків. Сам факт влаштування дитини до державного закладу не є підставою для підтвердження наявності у позивача статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням Ізмаїльського районного суду від 15.04.2005 року, матір позивача визнано безвісно відсутньою, однак вказане рішення набрало законної сили після повноліття ОСОБА_1 . На думку представника відповідача, пред`явивши вимогу про встановлення факту позбавлення батьківського піклування, позивач бажає, щоб суд взяв на себе функцію і фактично надав її відповідного статусу. Однак, з урахуванням змін у законодавстві, правовідносини щодо встановлення опіки та піклування відносно дітей, також щодо надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування чітко регламентовані державою з визначення органів та посадових осіб. Суди до таких уповноважених органів не включені. Що стосується вимоги позивачки про визнання за нею права перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення її житлових умов як дитини, позбавленої батьківського піклування та поновлення її на цьому обліку з дати виключення, представник відповідача зазначає наступне. Позивачка вважає, що її незаконно виключили із списку обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, як дитини позбавленої батьківського піклування, тому бажає визнати за нею таке право. Однак, вказана вимога являється похідною від першої вимоги, щодо встановлення факту позбавленої батьківського піклування. Без встановлення статусу дитини позбавленої батьківського піклування, відсутні підстави постановки її на зазначений облік. При вивченні документів виявлено факт відсутності правових підстав для перебування ОСОБА_1 на обліку поліпшення житлових умов, як дитини позбавленої батьківського піклування, а саме рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.04.2005 року про визнання матері позивача безвісно відсутньою набрало законної сили 16.05.2005 року, тобто після досягнення повноліття ОСОБА_1 . Тому, ОСОБА_1 відповідно до протоколу №6 засідання регіональної комісії з питань формування пропозицій щодо розподілу субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на проектні, будівельно-ремонтні роботи, придбання житла та приміщень для розвитку сімейних та інших форм виховання, наближених до сімейних, підтримку малих групових будинків та забезпечення житлом дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа від 08 грудня 2021 року виключено з обліку поліпшення житлових умов як дитини, позбавленої батьківського піклування. З наведеного вбачається, що встановлення опіки та піклування вирішується судом, коли під час розгляду інших спорів виявляється, що їх наслідком є залишення дітей без батьківського піклування, і лише за поданням органу опіки та піклування. Таким чином, з огляду на наведені положення закону позивач, звернувшись до суду, обрав неналежний спосіб свого захисту. Враховуючи наведене, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.108-121 том.1).
01.12.2022 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, вказав, що ОСОБА_1 з доводами, викладеними представником відповідача у відзиві не погоджується, вважає їх безпідставними та такими, що суперечать положенням законодавства. Позивач разом зі своїм братом 07.05.1997 року знайдені в м. Березівка та доставлені до районної лікарні. У березні 1997 року ОСОБА_3 вибула в невідомому напрямку, у зв`язку з чим Березівським районним відділом міліції її оголошено в розшук. Розпорядження Березівської РДА позивача влаштовано на повне державне забезпечення до школи-інтернату, як дитину, залишену без піклування батьків, тобто фактично визнавши за дитиною статус позбавленої батьківського піклування. Батько ОСОБА_1 . ОСОБА_4 про дитину не піклувався, жодної участі у її вихованні не приймав, вів аморальний спосіб життя, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Позивач відповідає статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, так її матір оголошено у розшук, а батько перебував у місцях позбавлення волі, взагалі жодної участі у вихованні ОСОБА_1 батьки не приймали. За період перебування позивача у різних навчальних закладах, з боку батьків, родичів, її ніхто не відвідував, не піклувався, такими чином ОСОБА_1 фактично була позбавлена батьківського піклування з 07.05.1997 року, з часу знайдення її м. Березівка. Позивач, будучи дитиною, не могла вплинути на адміністрацію школи-інтернату щодо належного здійснення її прав, а саме належним чином закріпити за нею статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням суду про визнання матері позивача безвісно відсутньою, встановлено, що відомостей про ОСОБА_3 немає з 1997 року, тобто з часу знайдення дитини. Через бездіяльність адміністрації навчальних закладів та служби у справах дітей, не було юридично визнано за нею статус дитини, позбавленої батьківського піклування. З 28.08.2008 року ОСОБА_1 перебувала на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов як дитина, позбавлена батьківського піклування, однак виявлено факт відсутності правових підстав, для перебування її на вказаному обліку та вирішено виключити зі списку. Представник позивача просить встановити факт, що позивач позбавлена батьківського піклування з 07.05.1997 року та визнати за нею право на перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, як дитини позбавленої батьківського піклування (а.с.122-128 том1).
29.11.2023 року від представника відповідача Березівської міської ради Одеської області на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, вказав, що сам факт влаштування дитини ОСОБА_1 до державного закладу не є підставою для підтвердження у позивача статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. Лише 15.04.2005 року матір позивача рішенням суду визнано безвісно відсутньою, тобто вже після досягнення ОСОБА_1 повноліття. Належним відповідачем по вимозі встановлення факту позбавлення батьківського піклування є Березівська районна державна адміністрація Одеської області. Пред`явивши позовні вимоги позивач бажає, щоб суд взяв на себе функцію та надав їй відповідного статусу, що до компетенції суду не входить. Представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а.с.211-219 том1).
11.12.2023 року від представника позивача на адресу суду надійшли додаткові пояснення по справі, зазначив, що 01.09.1997 року ОСОБА_1 влаштовано на повне державне забезпечення до школи-інтернату, тим самим фактично визнано за нею статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Матір позивача було оголошено у розшук, батько відбував покарання в місцях позбавлення волі, взагалі батьки жодної участі у життя позивача не приймали. Представник позивача вказав, що саме на державні органи покладено обов`язок здійснювати належний правовий захист дитини, в тому числі своєчасне оформлення документів для підтвердження відповідного статусу, просив задовольнити позовну заяву повністю (а.с.221-225 том1).
Ухвалою суду від 02.03.2023 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Березівську військову адміністрацію Одеської області.
16.12.2025 року від представника відповідача Березівської міської ради Одеської області до суду надійшли письмові пояснення, зазначила, що позивач в період з 1997 року по 2003рік офіційним опікуном останньої була Ізмаїльська загальноосвітня школа-інтернат для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Протягом зазначеного періоду адміністрацією школи-інтернату не вживались заходи щодо надання ОСОБА_1 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування для забезпечення у подальшому усіх її прав. Суди не включені до органів, які наділені повноваженням щодо надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. Позивач вважає, що її незаконно виключили зі списку обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, тому бажає визнати за нею таке право. Однак вказана вимога є похідною від першої вимоги щодо встановлення фату наявності у неї статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.154-157 том3).
08.01.2026 року до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі, вказав, що хоча суди й ненаділені повноваженнями щодо надання дитині статусу позбавленої батьківського піклування, проте не позбавлені можливості встановлювати факти, які безпосередньо пов`язанні з таким статусом. Судове встановлення факту позбавлення батьківського піклування по справі є необхідним для забезпечення реалізації прав позивача на соціальні гарантії. Представник позивача просив позов задовольнити у повному обсязі (а.с.165-166 том.3).
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 04.05.2026 року.
Представник позивача у судовому засіданні 12.03.2026 року позов підтримав у повному обсязі та наполягав на його задоволенні.
Представник відповідача Березівської міської ради Одеської області у судовому засіданні 12.03.2026 року з позовом не погодилась, просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
Представник відповідача Березівської військової адміністрації Одеської області у судове засідання 12.03.2026 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». 
За таких обстави, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами, за відсутності Березівської військової адміністрації Одеської області. 
Заслухавши учасників по справі, дослідивши матеріали справи, вивчивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. 
Згідно із ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України), завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , що вбачається з копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 (а.с.11 том 1).
Згідно акту складеного 10.07.1997 року комісією у складі: начальника служби у справах неповнолітніх Березівської районної державної адміністрації, оперуповноваженого Березівського районного відділу УМВС, голови органу опіки та піклування, розглянуто матеріали відносно неповнолітніх дітей, у тому числі ОСОБА_1 , 1987 року народження, встановлено, що батько дітей ОСОБА_2 , 1964 року народження, перебуває в СІЗО м. Одеси, місцезнаходження матері встановити не виявилось можливим. Зі слів дітей, вони та їх батьки постійного місця мешкання не мали. Діти були знайдені 07.05.1997 року в м. Березівка в районі автовокзалу та доставлені у районну лікарню (а.с.19 том1).
Відповідно довідки від 23.08.1997 р. № 1137 Відділу внутрішніх справ Березівського району Одеської області, ОСОБА_3 , 1968 року народження, у березні 1997 року вибула в невідомому напрямку та до теперішнього часу її місце знаходження невідоме, у зв`язку з чим, Березівським районним відділом міліції вона була оголошена у розшук (а.с.20 том1).
Розпорядженням голови Березівської районної державної адміністрації від 01.09.1997 р. № 400, неповнолітню ОСОБА_5 влаштовано в школу-інтернат на повне державне утримання, як дітей залишених без піклування батьків (а.с.21 том1).
Листом від 22.03.1999 року № 49/801 Березівським районним відділом міліції підтверджується, що ОСОБА_3 , 1968 року народження, на території Березівського раайону не проживає, виписана за адресою: Брестська область, Лунинецький р-н, с. Лобча (а.с.22 том1).
З листа від 27.09.1999 року №396 директор загальноосвітньої школи-інтернат для дітей-сиріт та дітей, які залишилися без піклування батьків І-ІІ ступенів м. Ізмаїл Одеської області звернувся до голови сільської ради с. Лобча з проханням розглянути наступне: а) для подальшого навчання та утримання дітей ОСОБА_1 , 1987 р.н., ОСОБА_6 , 1991 р.н., ОСОБА_7 у сирітському інтернаті необхідно позбавити батьківських прав матір ОСОБА_3 , 1968 р.н.; б) зобов`язати матір ОСОБА_3 забрати з сирітського інтернату дітей, так як вони не є сиротами та визначити для подальшого навчання школу; в) дати письмове повідомлення про наявність закріпленої житлової площі (якщо вона є) за дітьми (а.с.23 том1).
Директор загальноосвітньої школи-інтернат для дітей-сиріт і дітей, які залишилися без піклування батьків І-ІІ ступенів м. Ізмаїл Одеської області звернувся до голови сільської ради с. Лобча з проханням підтвердити документально прописку та проживання в с. Любча громадянка ОСОБА_3 , що підтверджується листом від 23.10.2001 року №672 (а.с.25 том1).
Згідно довідок загальноосвітньої школи-інтернат для дітей-сиріт і дітей, які залишилися без піклування батьків І-ІІ ступенів м. Ізмаїл Одеської області, адміністрація школи підтвердила, що за період перебування в школі-інтернаті дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 15.09.2000 року по 25.04.2001 року та з 15.05.2001 року по 25.01.2002 року ніхто не відвідував (а.с.27-28 том1).
Згідно листа виконавчого комітету Лунинецької сільради від 03.06.2003 року повідомлено, що на території Лунинецької сільради ОСОБА_1 , 1968 року народження та її чоловік ОСОБА_2 , 1964 року народження, не прописані та проживають (а.с.29 том1).
Адміністрацією загальноосвітньої школи-інтернат для дітей-сиріт і дітей, які залишилися піклування батьків І-ІІ ступенів м. Ізмаїл Одеської області у березні 2003 року було подано до Березівського районного суду Одеської області позовну заяву про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , 1964 р.н., ОСОБА_3 , 1968 р.н., відносно дітей: ОСОБА_7 , 1990 р.н., ОСОБА_6 1992 р.н., та ОСОБА_1 , 1987 р.н. (а.с.30 том1).
Вищевказаний позов, 15.11.2004 року Березівським районним судом Одеської області залишено без розгляду, що підтверджується листом суду від 05.09.2022 року за №1/810/2022 (а.с.31 том1).
Відповідно до путівки управління освіти і науки Одеської ОДА від 01.09.2003 р. №2943 ОСОБА_1 для подальшого навчання направлено до Тузлівського загально-виховного комплексу (а.с.40 том1).
Адміністрація Тузлівського НВК 20.02.2004 року зверталася з клопотанням адресного бюро м. Одеси посприяти в розшуку гр. ОСОБА_3 та надати інформацію про можливе місце перебування/проживання, знаходження, яка ухиляється від виконання батьківських обов`язків з 25.03.1991 року відносно дитини: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.41 том1).
Також, адміністрація Тузлівського НВК зверталася з клопотанням від 20.02.2004 р. вих. № 67 до завідуючого відділу запису актів громадянського стану Савранського районного управління юстиції в Одеській області з проханням надати письмову інформацію-відомості про матір та батька дитини ОСОБА_1 (а.с.43 том1).
Згідно листа Тузлівського опорного закладу загальної середньої освіти від 05.08.2022 року № 11, ОСОБА_1 за період навчання постійно (цілодобово) перебувала в Тузлівському навчально-виховному комплексі «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - школа - інтернат - ліцей», в канікулярні та вихідні дні знаходилася в закладі. За період перебування в Тузлівському НВК з боку батьків, родичів, сторонніх осіб ознаки піклування за ОСОБА_1 в період навчання в закладі не виявлялися, в інтернаті її ніхто не відвідував (а.с.46 том1).
Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області по справі № 2-2483-2005, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано безвісно відсутньою. Рішення набрало законної сили 16.05.2005 року (а.с.47 том1).
У 2006 році ОСОБА_1 закінчила Державний професійно-технічний навчальний заклад «Березівське вище професійне училище» і здобула професію перукаря, користувалася пільгами при вступі та на протязі навчання відповідно до Розпорядження голови районної адміністрації від 01.09.1997 р. № 400 (а.с.55-56 том1).
Згідно протоколу від 06.10.2021 року № 3 регіональної комісії з питань формування пропозицій щодо розподілу субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на проектні, будівельно-ремонтні роботи, придбання житла та приміщень для розвитку сімейних та інших форм виховання, наближених до сімейних, підтримку малих групових будинків та забезпечення житлом дітей-сиріт, дітей позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа здійснено перерозподіл коштів субвенції у зв`язку із виключенням деяких осіб, яких було затверджено на отримання грошової компенсації у 2021 році, зокрема по Березівській міській раді: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошова компенсація у сумі 291 843,3 (а.с.59-67 том1).
Згідно протоколу від 23.11.2021 року №5 засідання комісії з використання субвенції з державного бюджету на проектні, будівельно-ремонтні роботи, придбання житла та приміщень для розвитку сімейних та інших форм виховання, наближених до сімейних, підтримку малих групових будинків та забезпечення житлом дітей-сиріт, дітей позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа в Березівській міській раді у 2021 році, вирішено клопотати перед регіональною комісією з питань формування пропозицій щодо розподілу субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на проектні, будівельно-ремонтні роботи, придбання житла та приміщень для розвитку сімейних та інших форм виховання, наближених до сімейних, підтримку малих групових будинків та забезпечення житлом дітей сиріт, дітей позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа про виключення зі списку особи ОСОБА_1 , яка була затверджена на отримання грошової компенсації у 2021 році відповідно до затвердженого регіонального списку таких осіб. В протоколі вказано, що  виявлено факт відсутності правових підстав, для перебування її на обліку поліпшення житлових умов як дитини, позбавленої батьківського піклування, так як дані про постановку на первинний облік дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування та наявність статусу на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 – відсутні (а.с.68-70 том1).
Відповідно до протоколу від 08.12.2021 року № 6 засідання регіональної комісії з питань нормування пропозицій щодо розподілу субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на проектні, будівельно-ремонтні роботи, придбання житла та приміщень для розвитку сімейних та інших форм виховання, наближених до сімейних, підтримку малих групових будинків та убезпечення житлом дітей-сиріт, дітей позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа вирішено: виключити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі списків осіб, які були: затвердженні на отримання грошової компенсації у 2021 році відповідно до затвердженого списку таких осіб (а.с.71-81 том1).
Змістом статті 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавленого батьківського піклування» (у редакції до набуття позивачем повноліття) визначено, що діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами внутрішніх справ, пов`язаним з ухиленням від сплати аліментів та відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, та безпритульні діти. Статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, - визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування.
Змістом статті 5 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавленого батьківського піклування» передбачено, що за умови втрати дитиною батьківського піклування відповідна служба у справах дітей зобов`язана протягом двох місяців підготувати комплект документів, який підтверджує набуття дитиною статусу дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування. Статус дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, надається відповідно до законодавства.
Відповідно до частини першої, другої статті 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавленого батьківського піклування», органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Органи опіки та піклування забезпечують вирішення питань щодо: встановлення статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування; надання опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, та застосування інших форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; соціального захисту і захисту особистих, майнових, житлових прав та інтересів дітей; забезпечення пріоритетних форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; притягнення до відповідальності осіб, які порушують права дитини; надання письмової згоди або заперечення на відчуження нерухомого майна (у тому числі житла) та іншого майна, власником якого є дитина; подання заяв, клопотань, позовів про захист прав дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.
Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах непонолітніх (частина перша статті 12 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавленого батьківського піклування»).
Служба у справах неповнолітніх забезпечує створення і ведення банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування (частина перша статті 13 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавленого батьківського піклування»).
Відповідно до Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, наданню дитині статусу позбавленої батьківського піклування та взяттю її на відповідний облік передує низка заходів уповноважених органів, пов`язаних із встановлених певних фактів: проведення обстеження умов перебування дитини, стану здоров`я та з`ясування обставин, за яких дитина залишилась без батьківського піклування.
Пунктом 24 зазначеного вище Порядку передбачено, що статус дитини, позбавленої батьківського піклування, надається дітям: 1) батьки яких позбавлені батьківських прав, що підтверджується рішенням суду; 2) які відібрані у батьків без позбавлення батьківських прав, що підтверджується рішенням суду; 3) батьки яких визнані безвісно відсутніми, що підтверджується рішенням суду; 4) батьки яких оголошені судом померлими, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим органами реєстрації актів цивільного стану; 5) батьки яких визнані недієздатними, що підтверджується рішенням суду; 6) батьки яких відбувають покарання в місцях позбавлення волі, що підтверджується вироком суду; 7) батьки яких під час здійснення кримінального провадження тримаються під вартою, що підтверджується ухвалою слідчого судді (суду); 8) батьки яких перебувають у розшуку органами Національної поліції, пов`язаному з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, що підтверджується ухвалою суду або довідкою органів Національної поліції про розшук батьків та відсутність відомостей про їх місцезнаходження; 9) у зв`язку з тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, що підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у батька, матері хвороби, що перешкоджає виконанню ними батьківських обов`язків, виданим у порядку, встановленому МОЗ; 10) підкинутим, батьки яких невідомі, покинутим в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я або яких відмовилися забрати з цих закладів батьки, інші родичі, про що складено акт за формою, затвердженою МОЗ і МВС; 11) батьки яких не виконують свої обов`язки з виховання та утримання дитини з причин перебування батьків на територіях, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)/тимчасово окупованій території, що підтверджується актом, складеним службою у справах дітей за формою згідно з додатком 11; 12) батьки яких перебувають у розшуку як зниклі безвісти за особливих обставин або визнані такими, що зникли безвісти за особливих обставин, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (до початку його функціонування витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань) та інше.
Отже, надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, це чітко регламентований державою процес з визначенням органів та посадових осіб, на його здійснення. Суди до таких уповноважених органів не включені, разом з тим, у разі, якщо особа за наявності певних об`єктивних обставин позбавлена можливості підтвердити наявність у неї такого статусу, факти, що мають юридичне значення та пов`язані з таким статусом, можуть встановлюватися в судовому порядку. 
Обставини, встановлені рішенням Ізмаїльського районного суду від 15 квітня 2005 року, зокрема щодо відсутності відомостей про місце перебування ОСОБА_3 протягом понад восьми років, відповідачем не спростовані.
На час знайдення позивача, тобто на момент виникнення спірних правовідносин, сімейні правовідносини регулювались, зокрема, Кодексом про шлюб та сім`ю України від 20 червня 1969 року № 2006-VII (далі - КпШС України).
Відповідно до частини першої статті 128 КпШС України, опіка і піклування встановлюються для виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин лишилися без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей.
Відповідно до статті 129 КпШС України, опіка і піклування встановлюються державною адміністрацією районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчими комітетами міських чи районних у містах, сільських, селищних Рад. Безпосереднє ведення справ по опіці і піклуванню покладається на відповідні відділи і управління місцевої державної адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих комітетів міських чи районних у містах Рад: щодо осіб, які не досягли 18 років; щодо осіб, визнаних судом недієздатними внаслідок душевної хвороби або недоумства; щодо осіб, визнаних судом обмежено дієздатними внаслідок зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами; щодо дієздатних осіб, які потребують піклування за станом здоров`я. У селищах і селах справами опіки і піклування безпосередньо відають виконавчі комітети селищних і сільських Рад. Органи опіки і піклування здійснюють свою діяльність відповідно до цього Кодексу і правил, що затверджуються у порядку, встановлюваному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 134 КпШС України установи і особи, яким стане відомо про неповнолітніх, які залишилися без опікування батьків, або неналежне виконання батьками (одним з них) обов`язків по вихованню чи про зловживання батьківськими правами та про громадян, які потребують опіки чи піклування, зобов`язані негайно повідомити про це органи опіки і піклування за фактичним місцезнаходженням осіб, які підлягають опіці чи піклуванню.
При одержанні відомостей про неповнолітніх, які лишилися без опікування батьків, органи опіки і піклування зобов`язанні негайно провести обслідування і при встановленні факту відсутності опікування батьків забезпечити тимчасове влаштування неповнолітніх до вирішення питання про призначення опікуна чи піклувальника (стаття 135 КпШС України).
Рішення про встановлення опіки чи піклування повинно відбутися не пізніше місячного строку з моменту, коли відповідний орган опіки і піклування дізнається про необхідність встановити опіку чи піклування (стаття 137 КпШС України).
Змістом статті 243 Сімейного Кодексу України (у редакції до набуття позивачем повноліття), встановлено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми, які залишилися без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.
Відповідно до статті 55 Цивільного кодексу України (у редакції до набуття позивачем повноліття), опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Відповідно до частини третьої статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вони позбавлені батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. 
Орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу (стаття 61 ЦК України).
На момент знайдення позивача чинними були Правила опіки і піклування, затверджені 15 липня 1971 року Міністром юстиції УРСР, Міністром освіти УРСР, Міністром охорони здоров`я УРСР, Міністром соціального забезпечення УРСР (далі - Правила опіки).
Відповідно до пункту 11 Правил опіки, Опіка і піклування можуть бути встановлені і за життя батьків неповнолітніх дітей у випадках, коли: а) обох батьків судом позбавлено батьківських прав або прийнято рішення про відібрання дитини і передачу її на опікування органам опіки і піклування незалежно від того, позбавлені вони батьківських прав чи ні, бо перебування в них небезпечне для дитини; б) обидва батьки психічно хворі, розумово відсталі або перебувають на тривалому лікуванні в стаціонарному лікувальному закладі; в) обидва батьки довгий час не можуть займатися вихованням своїх дітей (засуджені до позбавлення волі на тривалий час за вчинення злочину, перебувають у тривалому відрядженні тощо); г) обидва батьки непрацездатні і перебувають на державному утриманні в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів. 
Опіка і піклування встановлюються за місцем проживання особи, яка підлягає опіці чи піклуванню, або за місцем проживання опікуна (піклувальника). Рішення про встановлення опіки чи піклування повинно відбутися не пізніше місячного строку з моменту, коли відповідний орган опіки і піклування дізнається про необхідність встановити опіку чи піклування (пункт 13 Правил опіки).
Відповідно до пункту 16 Правил опіки при одержанні відомостей про неповнолітніх, які лишилися без опікування батьків, органи опіки і піклування зобов`язані негайно провести обслідування і при встановленні факту відсутності опікування батьків забезпечити тимчасове влаштування неповнолітніх до вирішення питання про призначення опікуна чи піклувальника.
В разі неусиновлення неповнолітніх, що лишилися без батьківського опікування, органи опіки і піклування влаштовують їх віком від трьох до шістнадцяти років - до дитячих будинків або до шкіл-інтернатів органів народної освіти (підпункт б пункту 19 Правил опіки).
Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України і Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 затверджено Правила опіки та піклування, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за № 387/3680 (далі - Правила).
Згідно підпунктів 1.1, 1.2 Правил, опіка (піклування) є особливою формою державної турботи повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Опіка (піклування) встановлюється для забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок смерті батьків, хвороби батьків або позбавлення їх батьківських прав чи з інших причин залишились без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей.
Органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад (підпункт 1.3 Правил).
З наведених вище норм законодавства, чинного у період неповноліття позивача, вбачається, що підставою встановлення опіки над малолітніми особами є статус сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, встановлення опіки, в свою чергу, належить до компетенції органів опіки та піклування.
При цьому, зазначеними вище актами чітко врегульовано, що рішення про встановлення опіки чи піклування повинно відбутися не пізніше місячного строку з моменту, коли відповідний орган опіки і піклування дізнається про необхідність встановлення опіки чи піклування.
Звертаючись із зазначеним позовом до суду, ОСОБА_1 зазначала, що вона була позбавлена батьківського піклування із 07 травня 1997 року та із вказаного часу перебувала на повному державному забезпеченні, тобто із зазначеного часу була позбавлена батьківського піклування та перебувала на повному державному забезпеченні, водночас її матір не було позбавлено батьківських прав або визнано безвісно відсутньою до досягнення нею повноліття, зокрема, через бездіяльність адміністрацій навчальних закладів та служби у справах неповнолітніх. Таким чином, позивач була позбавлена права на позачергове забезпечення впорядкованим житлом або на отримання грошової компенсації на придбання житла.
Причиною позбавлення такого права стала відсутність офіційно встановленого статусу ОСОБА_1 , як особи, позбавленої батьківського піклування.
У зв`язку з тим, що рішення щодо надання їй статусу дитини, позбавленої батьківського піклування не приймалося, позивач скористалася своїм правом на звернення до суду з метою встановлення факту того, що вона була позбавлена батьківського піклування з 07 травня 1997 року та визнання за нею права на перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, як дитини, позбавленої батьківського піклування з 28 серпня 2008 року та поновлення її на обліку з дати виключення.
Стаття 52 Конституції України визначає, що утримання та виховання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, покладається на державу. Держава заохочує і підтримує благодійницьку діяльність щодо дітей.
Стаття 46 Конституції України закріплює право громадян на соціальний захист. Право на соціальний захист - це передбачені законодавством, гарантовані державою певні можливості людини отримати від держави, а також інших суб`єктів, які діють за уповноваженням або дозволом держави, на умовах і в порядку, передбаченому законодавством, а також договором, матеріальне забезпечення, матеріальну підтримку та соціальні послуги у разі настання соціальних ризиків.
Отже, право на забезпечення у позачерговому порядку впорядкованим соціальним житлом є соціальною гарантією державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині встановлення факту наявності у ОСОБА_1 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, а також визнання за нею права перебування на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов.
Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн. 00 коп., суд виходить з наступного. 
Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Водночас, за змістом ч. 4 ст.137ЦПК, України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня2020 року у справі № 904/4507/18).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня2014 року).
Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.
На підтвердження понесення витрат на оплату правової допомоги позивач надав такі докази:; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.83 том1), Ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Осиповим Б.В. (а.с.84 том1).
Суд, дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правову допомогу, враховуючи усі обставини спірних правовідносин у сукупності, не може погодитися із заявленою стороною позивача сумою 15000,00 грн. витрат на правову допомогу під час розгляду цивільної справи та вважає таку суму завищеною, а тому необхідно обмежити розмір заявлених позивачем про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн. 00 коп.
На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача, пропорційно задоволеним вимогам (в рівних частках з кожного окремого співвідповідача за кожен окремий період виникнення солідарного обов`язку).
На підставі викладеного, керуючись ст. 259, 264,265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -–

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Березівської міської ради Одеської області, Березівської військової адміністрації Одеської області про встановлення факту наявності статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, та визнання права перебування на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов – задовольнити частково. 
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 була позбавлена батьківського піклування з 07.05.1997 року.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, як дитини, позбавленої батьківського піклування з 28.08.2008 року та поновити її на обліку з дати виключення.
Стягнути солідарно з Березівської міської ради Одеської області (код ЄДРПОУ 04056842) та Березівської військової адміністрації Одеської області (код ЄДРПОУ 04056888) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 80 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.
В іншій частині вимог позовної заяви – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: Березівська міська рада Одеської області (код ЄДРПОУ 04056842, адреса: пл. Генерала Плієва, 9, м. Березівка Одеської області).
Відповідач: Березівська військова адміністрація Одеської області (код ЄДРПОУ 04056888, адреса: пл. Т.Г. Шевченка, 1, м. Березівка Одеської області).
У зв`язку з надмірним навантаженням, постійними повітряними тривогами на території Одеської області, повний текст рішення суду виготовлений та підписаний 19.03.2026 року.

Суддя І.А. Римар