РІШЕННЯ
Іменем України

23 лютого 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/53/26 	
Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за участю секретаря судового засідання Мігди Р.Ю., за правилами загального позовного провадження, в відкритому судовому засіданні розглянув справу

за позовом Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави,
вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000, 
в особі позивача Чернігівської обласної ради, проспект Миру, 43, м. Чернігів, 14000;
до відповідача Варвинської селищної ради,
вул. Шевченка, 38, селище Варва, Прилуцький район, Чернігівська область, 17600;
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Варвинського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Варварайагролісництво», вул. Миру, 14А, селище Варва, Прилуцький район, Чернігівська область, 17600;

про витребування земельної ділянки лісового фонду

за участю повноважних представників сторін:
від позивача: Кравченко Д. В. – представник згідно з виписка з ЄДРПОУ;
від відповідача: не прибув;
від третьої особи: не прибув;
від прокуратури: Лепська Н.П. – прокурор відділу.

У судовому засіданні 23.02.2026, Господарський суд Чернігівської області, на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, проголосив вступну та резолютивну частини рішення. 

Чернігівською обласною прокуратурою поданий позов в інтересах держави в особі Чернігівської обласної ради до Варвинської селищної ради з проханням витребувати з незаконного володіння Варвинської селищної ради у комунальну власність на користь територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради земельну ділянку площею 3,409 га, за кадастровим номером 7421181200:04:000:0752, що розташована на території Варвинської селищної ради
В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор зазначає, що спірна земельна ділянка, в силу положень статей 19, 57, 83 Земельного кодексу України (далі – ЗК України) та статті 5 Лісового кодексу України (далі – ЛК України), відноситься до земель лісогосподарського призначення комунальної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Чернігівської області та використовується для ведення лісового господарства в порядку, визначеному Лісовим кодексом України. 
Процесуальні дії суду та письмові заяви сторін по суті спору.
Суд прийняв позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження; призначив підготовче засідання в справі на 23.02.2026; залучив до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Варвинське районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство «Варварайагролісництво» (далі – ДП «Варварайагролісництво», код ЄДРПОУ 31254332); установив учасникам справи процесуальні строки для подачі письмових заяв по суті спору (ухвала від 28.01.2026). 
Відповідач подав відзив на позов в установлений судом строк, визнав необхідність приведення правового режиму спірної земельної ділянки в відповідність до вимог земельного та лісового законодавства України.
Відповідач подав заяву про визнання позову, повідомив, що обізнаний про правові наслідки вчинення відповідних процесуальних дій.
Просив вирішити спір за відсутності його повноважного представника в судовому засіданні.
Третя особа подала письмові пояснення по суті спору в установлений судом строк, позовні вимоги підтримала. Зазначила, що земельна ділянка за кадастровим номером 7421181200:04:000:0752 сформована за рахунок земель лісового фонду ДП «Варварайагролісництво», засновником якого є КП «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради, зокрема, за рахунок кварталу 31, виділи 15 - 17 (площа 3,409 га). Факт постійного користування ДП «Варварайагролісництво» вказаною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування серії І-ЧН № 002031 та планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування (виготовлені в 2017 році). Вважає, що ГУ Держгеокадастр у Чернігівській області не мав законних підстав на розпорядження спірною ділянкою лісового фонду згідно з наказом від 05.06.2018 № 25-4093/14-18-сг, за яким указана ділянка передана в комунальну власність Варвинській селищній ОТГ в особі Варвинської селищної ради як землі сільськогосподарського призначення (сіножаті). Клопотав здійснити розгляд спору, з урахуванням змісту наведених пояснень, за відсутності представника в судовому засіданні.
23.02.2026, у підготовче засідання прибули прокурор та повноважний представник позивача; відповідач та третя особа в судове засідання не прибули, письмового клопотали розглянути справу за відсутності їх поважних представників.
Суд, за відсутності заперечень інших учасників справи, задовольнив клопотання відповідача та третьої особи про розгляд справи за наявними матеріалами, за відсутності представників указаних учасників у судовому засіданні.
Відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження в справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє (стаття 191 ГПК України).
Суд перевірив повноваження підписанта заяви від 06.02.2026 б/н, Біляєвої Я.В. (діє на підставі довіреності, в порядку передоручення, від 31.03.2025 б/н, сформованої в підсистемі Електронний суд), прийняв визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб.
За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду в випадку визнання позову відповідачем (частина 3 статті 185 ГПК України).
Суд розпочав розгляд справи по суті, заслухав повноважного представника позивача та прокурора, розглянув подані документи і матеріали, з`ясував фактичні обставини справи, дослідив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, та

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до статті 6 ЛК України (в редакції чинній станом на 27.03.2001) всі ліси в Україні є власністю держави. Від імені держави лісами розпоряджається Верховна Рада України, яка делегує відповідним Радам народних депутатів свої повноваження щодо розпорядження лісами, визначеними цим Кодексом та іншими актами законодавства. Ради народних депутатів у межах своєї компетенції надають земельні ділянки лісового фонду в постійне користування або вилучають їх у порядку, визначеному Земельним (561- XII) та цим кодексами.
За частиною 1 статті 4 Земельного кодексу України від 18.12.1990 № 561-XII (далі – ЗК України, в редакції чинній станом на 27.03.2001) у державній власності перебувають усі землі України, за винятком земель, переданих у колективну і приватну власність. Суб`єктами права державної власності на землю виступають, зокрема, обласні, районні, міські, селищні, сільські Ради народних депутатів – на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають у загальнодержавній власності.
Згідно з п. 1 частини 1 статті 12 та п. 1 частини 1 статті 13 ЛК України (в редакціях чинних станом на 27.03.2001) до відання обласних Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить, зокрема, надання земельних ділянок у користування в порядку, встановленому статтею 19 цього Кодексу, за частиною 4 якої обласні Ради народних депутатів повноважні надавати в користування земельні ділянки із земель усіх категорій за межами населених пунктів для будівництва шляхів, ліній електропередачі та зв`язку, трубопроводів, осушувальних і зрошувальних каналів та інших лінійних споруд; та в усіх інших випадках, крім передбачених частинами 1 - 3 і 5 цієї статті.
До відання обласних Рад народних депутатів у галузі регулювання лісових відносин на їх території належить, зокрема, надання земельних ділянок лісового фонду за межами населених пунктів у постійне користування та припинення права користування ними.
За статтею 5 ЛК України до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, на яких розташовані полезахисні лісові смуги. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства.
Виходячи з приписів частин 1, 2 статті 9 ЛК України (в редакції чинній на момент прийняття Чернігівською обласною радою рішення від 27.03.2001) користування земельними ділянками лісового фонду може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земельні ділянки лісового фонду надаються спеціалізованим лісогосподарським підприємствам, іншим підприємствам, установам, організаціям, в яких створені спеціалізовані підрозділи (далі – постійні лісокористувачі), для ведення лісового господарства, а також для спеціального використання лісових ресурсів, потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей та проведення науково-дослідних робіт в порядку, передбаченому цим Кодексом.
За п. 21 частини 1 статті 43 Закону України “Про місцеве самоврядування” від 21.05.1997 № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.
За рішенням Чернігівської обласної ради (15 сесія 23 скликання) “Про надання в постійне користування земель лісового фонду” від 27.03.2001, відповідно до Указу Президента України від 03.12.1999 № 1529/99, дочірньому агролісогосподарському спеціалізованому підприємству “Варварайагролісництво” (третя особа) надані в постійне користування для ведення лісового господарства земельні ділянки лісового фонду, що були в користуванні колективних сільськогосподарських підприємств, які припинили своє існування в процесі реформування і належать до земель запасу на території Варвинського району, загальною площею 3578,50 га.
Дане рішення, прийняте Чернігівською обласною радою в межах своїх повноважень, є чинним.
Варвинське районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство “Варварайагролісництво” створене на підставі наказу комунального підприємства “Чернігівоблагроліс” від 27.12.2000 № 17, зареєстроване 05.01.2001, за розпорядженням Варвинської районної державної адміністрації № 3, на базі відокремленої частини майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, входить до сфери Управління комунального майна Чернігівської області (п. 1.1. Статуту ДП “Варварайагролісництво”, затвердженого наказом КП “Чернігівоблагроліс” від 27.09.2022 № 47).
Третя особа є лісокористувачем за рішенням Чернігівської обласної ради від 27.03.2001, основним видом діяльності якого є спеціалізоване ведення лісового господарства. Засновником Підприємства є комунальне підприємство “Чернігівоблагроліс” Чернігівської обласної ради (пункти 1.2., 2.2., 3.8., 3.9. Статуту ДП “Варварайагролісництво”).
Третій особі, 20.11.2001, на підставі рішення Чернігівської обласної ради від 27.03.2001, видано державний акт на право користування землею серії І-ЧН № 002031, згідно з яким для ведення лісового господарства, в постійне користування Підприємству надано 220,6 га землі згідно з планом землекористування. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 103.
Згідно з п. 2 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про державний земельний кадастр” від 07.07.2011 № 3613-VI земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).
Відповідно до п. 5 розділу VIII Прикінцевих положень ЛК України, до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 01.01.2027, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування, до набрання чинності ЗК України, таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.
Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами.
Відповідно до Проєкту організації та розвитку лісового господарства, що виготовлений Київською лісовпорядною експедицією ВО «Укрдержліспроект» у 2017 році, в постійному користуванні третьої особи, на території Варвинської селищної ради (колишньої Гнідинської сільської ради), знаходиться лісовий квартал 31 (виділи 15, 16, 17), на площу якого повністю накладається земельна ділянка за кадастровим номером 7421181200:04:000:0752 (спірна).
19.09.2019, до Державного земельного кадастру внесено відомості про земельну ділянку за кадастровим номером 7421181200:04:000:0752, площею 3,4090 га, що віднесена до земель сільськогосподарського призначення (за видом угідь – сіножаті); за видом цільового призначення – землі запасу (16.00); розробник документації із землеустрою – Київська обласна філія Центру ДКЗ, Ярош О.М.; про що до матеріалів справи надано витяг з поземельної книги щодо цієї ділянки.
25.03.2020, до поземельної книги (відкрита 19.09.2019), щодо земельної ділянки за кадастровим номером 7421181200:04:000:0752, внесено запис № 004 щодо права власності на цю ділянку, яке зареєстроване 19.03.2020, за державою в особі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області (код ЄДРПОУ 39764881).
За наказом ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 04.12.2020 № 11-ОТГ передано Варвинській селищній раді Варвинського району Чернігівської області у комунальну власність Варвинської ТГ земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 3722,8007 га, які розташовані за межами населених пунктів, на території Варвинської ТГ Варвинського району Чернігівської області, зокрема, земельну ділянку за кадастровим номером 7421181200:04:000:0752, площею 3,4090 га, землі запасу (16.00) (порядковий номер 463 згідно з актом приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної в комунальну власність).
29.04.2021, Варвинською селищною радою зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право комунальної власності на земельну ділянку за кадастровим номером 7421181200:04:000:0752, площею 3,4090 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2060350874211); документи, подані для вчинення реєстраційних дій: наказ ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 04.12.2020 № 11-ОТГ, з актом приймання-передачі від 04.12.2020 до нього; рішення Варвинської селищної ради від 21.01.2021 № 28 «Про прийняття в комунальну власність Варвинської ТГ з державної власності земельних ділянок сільськогосподарського призначення».
Прокурором, в інтересах держави, скерований до суду віндикаційний позов про витребування на користь належного власника, Чернігівської обласної ради, земельної ділянки за кадастровим номером 7421181200:04:000:0752, площею 3,4090 га, що сформована за рахунок земель лісового фонду постійного лісокористувача ДП «Варварайагролісництво» (лісовий квартал 31, виділи 15 – 17).
Підстави представництва прокурором інтересів держави в особі Чернігівської обласної ради.
Прокурором, в інтересах держави, скерований до суду віндикаційний позов про витребування на користь належного власника – територіальної громади сіл, селищ, міст Чернігівської області в особі Ради, земельної ділянки за кадастровим номером 7421181200:04:000:0752, площею 3,4090 га, що протиправно, 29.04.2021, зареєстрована за Варвинською селищною радою, без урахування вимог пунктів 3, 7 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності” від 06.09.2012 № 5245-VІ.
Підстави представництва інтересів держави в особі Чернігівської обласної ради прокурор обґрунтовує неналежним виконанням власником повноважень щодо захисту порушеного права власності територіальної громади сіл, селищ, міст Чернігівської області на спірну земельну ділянку, що належить до земель лісогосподарського призначення, та є об`єктом підвищеного захисту зі сторони держави зі спеціальним режимом використання.
Чернігівська обласна рада була обізнана з фактом порушення речового права (протиправного вибуття зі спільної власності сіл, селищ, міст Чернігівської області земельної ділянки лісового фонду, якій присвоєно кадастровий номер 7421181200:04:000:0752), про що свідчить зміст листа Ради від 05.01.2026 № 01-05/2 (на запит прокурора від 26.12.2025 № 15/1-844вих25), проте, повідомила, що не має наміру самостійно вживати заходи на відновлення порушених прав, з огляду на обмеженість фінансових ресурсів.
У порядку частини 4 статті 23 Закону України “Про прокуратуру” прокурор, попередньо, до звернення до суду, повідомив позивача про намір подати позов в інтересах держави в особі Чернігівської обласної ради до Варвинської селищної ради про витребування земельної ділянки лісового фонду.
Наявність у прокурора підстав захисту інтересів держави в межах даної справи сторонами під сумнів не ставиться.
Щодо протиправного вибуття спірної земельної ділянки з власності територіальної громади сіл, селищ, міст Чернігівської області.
Суд установив, що на підставі рішення Чернігівської обласної ради (15 сесія 23 скликання) від 27.03.2001, прийнятого в межах повноважень Ради, ДП “Варварайагролісництво” (лісокористувач, засновником якого є комунальне підприємство “Чернігівоблагроліс” Чернігівської обласної ради) надані в постійне користування для ведення лісового господарства землі лісового фонду загальною площею 3578,50 га, до складу яких увійшла спірна земельна ділянка (територія колишньої Гнідинської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, лісовий квартал 31, виділи 15, 16, 17).
ДП “Варварайагролісництво” виданий державний акт на право користування землею серії І-ЧН № 002031, згідно з яким для ведення лісового господарства, лісокористувачу в постійне користування надано 220,6 га згідно з планом землекористування.
Відповідно до п. 3 розділу II “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності” від 06.09.2012 № 5245-VІ, з дня набрання чинності цим Законом (з 01.01.2013), землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються земельні ділянки:
а) на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади;
які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;
б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" п. 4 цього розділу.
Пунктом 7 розділу II “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 5245-VІ визначено, що з дня набрання чинності цим Законом (з 01.01.2013) землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими. 
Виходячи з положень Закону № 5245-VІ, починаючи з 01.01.2013, спірна земельна ділянка лісогосподарського призначення знаходилась у власності територіальної громади, сіл, селищ і міст Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради та перебувала в постійному користуванні ДП “Варварайагролісництво”.
Суд вважає за необхідне зазначити, що суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Кодексом та іншими законами України, що регулюють земельні відносини. 
Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. 
Право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності Законом України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” від 01.07.2004 № 1952-IV, визнаються державою.
Відповідно до п. 5 розділу VIII Прикінцевих положень ЛК України до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 01.01.2027, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування до набрання чинності ЗК України, таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.
Згідно з Проєктом організації та розвитку лісового господарства (виготовлений Київською лісовпорядною експедицією ВО «Укрдержліспроект» у 2017 році), в користуванні ДП «Варварайагролісництво» на території колишньої Гнідинської сільської ради Варвинського району Чернігівської області перебувають земельні ділянки в межах лісового кварталу 31. 
Згідно з розпорядженням КМУ від 12.06.2020 № 730-р “Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Чернігівської області” Гнідинська сільська рада увійшла до складу територіальної громади Варвинської селищної ради Прилуцького району.
Матеріалами справи підтверджено протиправне вибуття з власності Чернігівської обласної ради земель лісового фонду, в межах лісового кварталу 31 на території колишньої Гнідинської сільської ради Варвинського району, що знаходяться в постійному користуванні ДП “Варварайагролісництво”, внаслідок накладення іншої ділянки за кадастровим номером 7421181200:04:000:0752 (землі сільськогосподарського призначення), право власності щодо якої, 29.04.2021, зареєстровано за Варвинською селищною радою.
Факт накладання земельної ділянки за кадастровим номером 7421181200:04:000:0752, площею 3,4090 га, на землі лісового фонду, які перебувають у постійному користуванні ДП “Варварайагролісництво”, лісовий квартал 31 (виділи 15, 16, 17) на території колишньої Гнідинської сільської ради Варвинського району, визнано сторонами в письмових заявах по суті спору.
Щодо обраного прокурором способу захисту.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина 1 статті 15 ЦК України).
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права (1); визнання правочину недійсним (2); припинення дії, яка порушує право (3); відновлення становища, яке існувало до порушення (4); примусове виконання обов`язку в натурі (5); зміна правовідношення (6); припинення правовідношення (7); відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (8); відшкодування моральної (немайнової) шкоди (9); визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (10). 
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом установленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до частини 2 та пункту “б” частини 3 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, крім іншого, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
Згідно з усталеною позицією Великої Палати Верховного Суду застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).
Таким чином, розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.
Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Віндикаційний позов є позовом речовим і як такий належить до речових способів захисту права власності. Його зміст полягає в вимозі неволодіючого власника до володіючого невласника про повернення речі в натурі. При цьому, відповідно до статті 396 ЦК України, за допомогою віндикаційного позову може захищатися володіння також і носія іншого речового права (титульного володільця), а не тільки права власності. Безпосередня мета віндикації полягає у відновленні володіння власника (титульного володільця), що, в свою чергу, забезпечує можливість використання ним усього комплексу правомочностей, що складають належне йому речове право (п. 141 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2024 у справі № 910/2592/19).
Тобто предметом віндикаційного позову є вимога неволодіючого власника до особи, яка незаконно фактично володіє майном, про його повернення (витребування) з чужого незаконного володіння. 
Володіння як фактичний стан слід відрізняти від права володіння. Зокрема, права володіння, користування та розпоряджання майном належать власнику майна (частина 1 статті 317 ЦК України), незалежно від того, є він фактичним володільцем чи ні. Тому власник не втрачає право володіння нерухомим майном у зв`язку з державною реєстрацією права власності за іншою особою, якщо остання не набула права власності. Натомість така інша особа внаслідок реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає фактичним володільцем такого майна, але не набуває права володіння, допоки право власності зберігається за попереднім володільцем. Тому заволодіння земельною ділянкою шляхом державної реєстрації права власності є можливим незалежно від того, набув володілець право власності (і право володіння) на таку ділянку чи ні. Володіння нерухомим майном, яке посвідчується державною реєстрацією права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Натомість право володіння, якщо воно існує, неправомірним (незаконним) бути не може.
У випадку незаконного, без відповідної правової підстави, заволодіння такою особою нерухомим майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі – власникові. Тому заволодіння земельною ділянкою шляхом державної реєстрації права власності є можливим незалежно від того, набув володілець право власності (і право володіння) на таку ділянку чи ні. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності.
Усталеною є практика Великої Палати Верховного Суду, коли позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, а отже, належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідними для ефективного відновлення порушеного права (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц, від 22.01.2025 у справі № 446/478/19).
Так само не є ефективним способом захисту речового права на спірну ділянку оскарження наказу ГУ Держкадастру Чернігівської області від 04.12.2020 № 11-ОТГ, що є актом індивідуальної дії, який вже реалізований.
Підсумовуючи, слід зазначити, що коли право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від цієї особи (стягнення з неї) нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову щодо такого майна, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого володіння, є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване в цьому Реєстрі за кінцевим набувачем, який є відповідачем (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц (пункти 98, 123), від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункти 115, 116), від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18 (пункт 80), від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункти 63, 74), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 146)).
З урахуванням наведеного, за висновком суду, належним способом захисту права позивача в даному випадку є віндикаційний позов про витребування земельної ділянки з володіння відповідача, що відповідає сталій практиці Верховного Суду в аналогічних спорах.
Суд також дійшов висновку, що на момент реєстрації права власності Варвинська селищна рада не знала і не могла знати про статус спірної земельної ділянки, оскільки на момент вчинення реєстраційних дій (29.04.2021) Державний реєстр речових прав не містив будь-яких відомостей щодо права постійного користування ДП «Варварайагролісництво» відносно спірної земельної ділянки, відтак, суд установив, що відповідач є добросовісним набувачем.
Частиною 4 статті 388 ЦК України встановлено, що якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках.
У даному випадку, суд не вирішує питання компенсації за витребуване майно в добросовісного набувача, передбачені частиною 5 статті 390 ЦК України, оскільки відповідач набув спірне майно безоплатно. 
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (частина 4 статті 191 ГПК України).
Позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат.
При ухваленні рішення в справі, суд, зокрема, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, до яких належать витрати пов`язані з залученням спеціалістів та судовий збір.
За частиною 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
За частиною 1 статті 130 ГПК України в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.
Враховуючи, що позов прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі, відповідно до частини 1 статті 129 та частини 1 статті 130 ГПК України, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1331,20 грн (50% від сплаченого) підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, в іншій частині судовий збір у сумі 1331,20 грн (50% від сплаченого) підлягає поверненню платнику з Державного бюджету України, за письмовою заявою.
Суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат прокуратури на залучення спеціаліста, інженера-землевпорядника (п. 4 прохальної частини позову), що документально не підтверджені.
Керуючись статтями 13, 14, 42, 46, 50, 53, 55, 73 – 80, 86, 126, 129, 130, 191, 202, 233, 236 – 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:
1. Задовольнити повністю позов Чернігівської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 02910114) в інтересах держави в особі Чернігівської обласної ради (код ЄДРПОУ 25618741) до відповідача - Варвинської селищної ради (код ЄДРПОУ 04412372), за участю третьої особи Варвинського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Варварайагролісництво» (код ЄДРПОУ 31254332) про витребування земельної ділянки лісового фонду.
2. Витребувати з незаконного володіння Варвинської селищної ради (код ЄДРПОУ 04412372) в комунальну власність на користь територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в особі Чернігівської обласної ради (код ЄДРПОУ 25618741) земельну ділянку площею 3,409 га за кадастровим номером 7421181200:04:000:0752, що розташована на території Варвинської селищної ради.
3. Стягнути з Варвинської селищної ради (код ЄДРПОУ 04412372; вул. Шевченка, 38, селище Варва, Прилуцький район, Чернігівська область, 17600) на користь Чернігівської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 02910114; рахунок UA248201720343140001000006008, банк – Державна казначейська служба України м. Київ, одержувач – Чернігівська обласна прокуратура) судовий збір у сумі 1 331,20 грн.
4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.
5. Повернути Чернігівській обласній прокуратурі (код ЄДРПОУ 02910114; вул. К. Чорного, 9, м. Чернігів, 14000) з Державного бюджету України (р/р UA098999980313121206083025739, отримувач ГУК у Черніг.обл/тг м.Чернiгiв/22030101, банк отримувача Казначейство України, код 37972475) судовий збір у сумі 1 331,20 грн, сплачений згідно з платіжною інструкцією № 98 від 22.01.2026.

Судове рішення в справі № 927/53/26, після набрання законної сили, передати для виконання відділу правової роботи та узагальнення судової практики Господарського суду Чернігівської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 ГПК України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні були оголошені лише вступна та резолютивна частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку визначеному статтею 257 ГПК України.

Повне судове рішення складене та підписане 02.03.2026.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://cn.arbitr.gov.ua/sud5028/.

Суддя А.В. Романенко