ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1276/26 Справа № 208/2081/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Данилів С. В. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький  Р. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 квітня 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., переглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову Заводського районного суду міста Кам`янського від 09 березня 2026 року, стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,- 
ВСТАНОВИВ:
Постановою суду від 09 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винною за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір в сумі 665 грн. 60 коп.
Районним судом встановлено, що 01.02.2026 о 18:30 год. в м.Кам`янське, по вул.Павловська, 62, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом BMW X3 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння очей, порушення координації рухів. Водійці було запропоновано пройти тест на газоаналізатор Драгер або пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я на встановлення ступеня сп`яніння в установленому законодавством порядку зі згоди водія – на що водій категорично відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити провадження за відсутністю складу правопорушення, оскільки вина не доведена. Апелянтка вказує про зупинку працівниками поліції її автомобіля через дзвінок на гарячу лінію “102”. При цьому, вказує, що вона не відмовлялася від проходження огляду, а її поведінка була адекватною, без зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння. Зазначає, що після того, як доставила малолітню дитину додому, невідкладно пройшла огляд в лікарні результат, якого є негативний. Окрім цього, працівники поліції не відстороняли її від керування. 
За правилами ст. 294 КУпАП, апеляційний перегляд здійснюється без участі ОСОБА_1 , яка повідомлена належним чином, і клопотань про перенесення не надіслала до початку судового засідання.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.
Доводи апеляційної скарга про відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, під час апеляційного розгляду вони знайшли своє підтвердження.
У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не дотримався цих вимог закону.
Так, згідно до ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за даною статтею настає, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто, однією із ознак складу правопорушення є відмова від проходження огляду у встановленому законом порядку, тому орган, який складає матеріали справи про адміністративне правопорушення повинен довести даний факт.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та як встановив суд І інстанції, що 01.02.2026 о 18:30 год. в м.Кам`янське, по вул.Павловська, 62, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом BMW X3 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту, почервоніння очей, порушення координації рухів. Водійці було запропоновано пройти тест на газоаналізатор Драгер або пройти медичний огляд в закладі охорони здоров`я на встановлення ступеня сп`яніння в установленому законодавством порядку зі згоди водія – на що водій категорично відмовився.
Проте, переглядаючи матеріали справи апеляційним судом встановлено, що ними не доведено факту наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння при зазначених обставинах.
Так, згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
З відеозапису наявного в матеріалах справи видно, що працівники поліції не здійснювали дії на встановлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, не перевіряли очі, координацію рухів. В той час коли в протоколі зазначено, що остання мала почервоніння очей та порушення координації рухів. Отже, матеріалами справи не доведено, що працівники поліції встановлювали у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння.
Крім цього, на відеозаписі зафіксовано, що працівники поліції після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 зазначили, що поступило повідомлення на гарячу лінію “102”, що водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Далі вказали ОСОБА_1 , щоб вона перемістила автомобіль в інше місце. Розяснюючи порядок проходження огляду працівник поліції зазначив ОСОБА_1 , що вона може пройти огляд на місці за допомогою приладу “Драгер”, або самостійно пройти огляд в закладі охорони здоров`я, після чого надати висновок лікаря суду І інстанції.
Отже, працівник поліції після зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 вказав про дзвінок на гарячу лінію “102”, що водій керує автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. В подальшому висунув вимогу ОСОБА_1 про переміщення автомобіля в інше місце після зазначених подій. Далі роз`яснив, крім іншого, що ОСОБА_1 може самостійно пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Дані обставин свідчать про порушення вимог ст. 266 КУпАП.
Окрім цього, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 після складання матеріалів самостійно пройшло огляд на протязі двох годин, а результат лікаря є негативним. 
У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви» зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування. 
При цьому основні вимоги щодо справедливого розгляду справи, визначені в ст. 6 Конвенції, відносяться до всіх видів злочинів, від легких до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.
Статтею 1 КУпАП визначено, що завданням цього Кодексу, серед інших, є запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.
Також апеляційний суд враховує, щодо відсутності достовірних даних про відсторонення ОСОБА_1 від керування автомобілем.
Таким чином, підсумовуючи вище викладене апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 відмовилася від проходження огляду у встановленому законом порядку, а оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому постанову суду необхідно скасувати, а провадження на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ: 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити.
Постанову Заводського районного суду міста Кам`янського від 09 березня 2026 року, про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати.
Закрити провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Дніпровського 
апеляційного суду        Р.В.Мудрецький