Справа № 758/1698/26
3/758/1779/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року  м. Київ 

Суддя Подільського районного суду міста Києва Казмиренко Л.В., розглянувши справу, яка надійшла з Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,

встановила :

З 26.04.2018 по сьогоднішній день головний сержант ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді начальниці сховища військово-технічного майна господарчого взводу роти матеріального забезпечення.
Встановлено, що головний сержант ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Згідно з вимогами ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Приписами ст. 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б Кодексу України про адміністративні правопорушення, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІУ (далі - Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України) військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України на військовослужбовців покладаються загальні обов`язки, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Відповідно до ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Згідно зі ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили в цілому.
Відповідно до ст. 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України внутрішній порядок досягається, зокрема глибоким розумінням, свідомим і неухильним виконанням військовослужбовцями обов`язків, визначених законами України та військовими статутами Збройних Сил України
Відповідно до п. 3.5 Розділу II Положення з організації матеріально- технічного забезпечення радіаційного, хімічного, біологічного захисту в Національній гвардії України, яке затверджено Наказом командувача Національної гвардії України від 21.01.2023 № 44 начальник складу РХБЗ зобов`язаний:
- знати номенклатуру матеріальних засобів, які зберігаються на складі РХБЗ;
- виконувати правила приймання, зберігання, видачі та здавання спеціальної техніки та засобів РХБЗ;
- вести облік матеріальних засобів на складі РХБЗ, не рідше одного разу на місяць проводити звірення облікових даних складу РХБЗ з даними служби РХБЗ військової частини;
- стежити за строками зберігання матеріальних засобів на складі РХБЗ відповідно до рекомендацій заводів-виробників і строків зберігання, визначених відповідними документами з якості;
- проводити роботу з технічного обслуговування спеціальної техніки та засобів РХБЗ під час їх зберігання;
- знати норми та правила завантаження спеціальної техніки та засобів РХБЗ на автомобільний, залізничний транспорт, контейнери, піддони, стелажі тощо;
- знати технологію обробки і консервації спеціальної техніки та засобів РХБЗ, які зберігаються на складі РХБЗ;
- здійснювати на складі РХБЗ навантажувально-розвантажувальні роботи і керувати ними, суворо дотримуватися правил техніки безпеки під час їх проведення, знати табельні навантажувально-розвантажувальні засоби, уміти їх використовувати;
- своєчасно здавати склад РХБЗ під охорону, а під час приймання складу з- під охорони перевіряти справність стін, даху, дверей, вікон і технічних засобів охорони, наявність, цілісність замків та пломб (відбитків печаток);
- підтримувати склад РХБЗ у постійній готовності до швидкого виходу для роботи в польових умовах;
- виконувати встановлені правила пожежної безпеки, підтримувати в постійній готовності первинні засоби пожежогасіння.
Відповідно до примітки ст. 172-13 КУпАП, під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування. 
Під час виконання обов`язків за посадою начальниці сховища військово - технічного майна господарчого взводу роти матеріального забезпечення головний сержант ОСОБА_1 виконувала організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки, у зв`язку з чим є військовою службовою особою, а отже - є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Водночас, в порушення наведених вище вимог законодавства, чітко знаючи та розуміючи зміст покладених на неї обов`язків з військової служби, проте діючи всупереч зазначеним обов`язкам, головний сержант ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, допустила недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, при наступних обставинах: 
21.01.2026 року до Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону надійшли матеріали службового розслідування військової частини НОМЕР_1 щодо факту нестачі матеріальних цінностей на сховищі військового-технічного майна, виявленої під час інвентаризації військового майна в період з 01.11.2025 року по 30.11.2025 року.
У ході опрацювання матеріалів службового розслідування встановлено, що у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 588 від 27.10.2025 року «Про проведення суцільної інвентаризації військового майна військової частини НОМЕР_1 станом на 01.11.2025», в період з 01.11.2025 року по 30.11.2025 року було проведено суцільну інвентаризацію військового майна військової частини НОМЕР_1 , в ході перерахунку була виявлена нестача майна на загальну суму - 100913, 89 грн.
Згідно з Актом інвентаризації від 04.12.2025 року № 78/1/5-110909/1 «Про проведення повної інвентаризації майна військової частини НОМЕР_1 станом на 01.11.2025» та інвентаризаційного опису №1956 від 01 листопада 2025 року, по службі радіаційного, хімічного, біологічного захисту - служби екологічної безпеки, а саме: 
1. Сумка ПМК 5 кат. (11160028) - 8шт. балансова вартість - 136,00 грн. (17, 00 грн/шт.).
2. Протигаз ППМ-88 (без сумки) 5 кат. (11160054) - 28 шт., балансова вартість - 3640, 00грн. (130, 00 грн/шт.). 
3. Захисний костюм 4 типу, розмір XXL - 2шт., балансова вартість - 520, 50грн. (260, 25 грн/шт.). 
4. Захисний костюм 4 типу, розмір XXL - 1 шт., балансова вартість - 261, 25 грн. (261, 25 грн/шт.). 
5. Фільтр ХБРЯ комбінований - 89 шт., балансова вартість - 61766, 00 грн. (694, 00 грн/шт.). 
6. Фільтр ХБРЯ комбінований - 1 шт., балансова вартість - 708, 40 грн. (708, 40 грн/шт.).
7. БЛ-ІМ 1 кат облік 1 - 131шт., балансова вартість 762, 42 грн. (5, 82 грн/шт.). 
8. Панчохи захисні 1 кат облік № 6 - 130 шт., балансова вартість - 8230, 30 грн/шт. (63, 31 грн/шт.). 
9. ОП-ІМ 1 кат. - 61 шт., балансова вартість 10359, 02 грн/шт. (169, 82 грн/шт.).
Загальна сума нестачі по службі радіаційного, хімічного, біологічного захисту - служби екологічної безпеки - 863 83, 89 грн. 
Згідно з Актом інвентаризації від 04.12.2025 року № 78/1/5-110909/1 «Про проведення повної інвентаризації майна військової частини НОМЕР_1 станом на 01.11.2025» та інвентаризаційного опису № 1916 від 01 листопада 2025 року, по інженерній службі, а саме:
1.Паркан з канілірованого дроту модернізований (14530) - 1 шт., балансова вартість 14530, 00 грн. 
Загальна сума нестачі по інженерній службі - 14 530, 00 грн.
Втрачене військове майно інженерної служби та служби радіаційного, хімічного, біологічного захисту - служби екологічної безпеки перебувало на зберіганні у сховищі військово-технічного майна. Відповідальність за зберігання майна та матеріальних цінностей покладено на начальника сховища військово- технічного майна господарчого взводу роти матеріального забезпечення батальйону забезпечення головного сержанта ОСОБА_1 (Г-0106699) (згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині № 141 від 24.05.2024 року).
27.05.2024 року було укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність між військовою частиною НОМЕР_1 та головним сержантом ОСОБА_1 , в якому вказано, що вона зобов`язана бережно відноситися до наданого їй для зберігання чи для інших цілей матеріальних цінностей військовою частиною і приймати міри до запобігання збитку.
Згідно п. 3 Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність у випадку незабезпечення збереження по вині військовослужбовця, робітника, службовця ввірених йому матеріальних цінностей, визначення розміру збитку, заподіяне військовій частині та його відшкодування проводиться згідно з діючим законодавством. Дія даного договору розповсюджується на весь час служби, роботи з майном та іншими ввіреними військовослужбовцю, робітнику, службовцю матеріальними цінностями військової частини.
У своїх поясненнях ОСОБА_1 повідомила, що з 26.04.2018 року по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді начальниці сховища військово- технічного майна господарчого взводу роти матеріального забезпечення.
До її службових обов`язків входило: постійно знати фактичну наявність, укомплектованість та забезпечувати якісне збереження матеріальних цінностей, що зберігаються у сховищі; приймати та видавати матеріальні цінності суворо за документами та відповідно до кількості найменувань; щомісячно проводити звірку складського обліку з даними обліку відповідної служби; постійно дотримуватись правил техніки безпеки під час виконання господарських робіт та при користуванні електроприладами у складі (сховищі).
Щодо виявленої нестачі, ОСОБА_1 пояснила, що вона виникла внаслідок того, що нею не було своєчасно оформлено відповідні документи на списання пошкодженого майна.
Свою вину у недбалому ставленні до військової служби, а саме не неналежному виконанні службових обов`язків, що призвело до виникнення нестачі, ОСОБА_1 визнала повністю.
Неправомірні дії головного сержанта ОСОБА_1 полягають у недбалому ставленні до військової служби, а саме у неналежному обліку матеріальних цінностей під час перебування на посаді начальниці сховища військово-технічного майна господарчого взводу роти матеріального забезпечення, що призвело до нестачі ввіреного їй майна військової частини НОМЕР_1 на суму 100 тис. грн.
Отже, в діях головного сержанта ОСОБА_1 , вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення - недбале ставлення до обов`язків військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Водночас, законодавець надає визначення поняття демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати мирного часу (оголошення якої дає підстави для закінчення особливого періоду).
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України. На цей час відповідних рішень Президентом України не приймалось.
Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 №303 та продовжується до оголошення (набрання чинності) окремого рішення президента України про демобілізацію.
Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжується та триває на теперішній час.
Відповідно до роз`яснення Касаційного адміністративного суду Верховного суду триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
Враховуючи, що головний сержант ОСОБА_1 з 24.05.2024 року займала посаду начальниці сховища військово-технічного майна господарчого взводу роти матеріального забезпечення, а відтак є підстави вважати, що в діях старшого головного сержанта ОСОБА_1 наявні ознаки триваючого правопорушення, а отже: 
Таким чином, головний сержант ОСОБА_1 у порушення вимог розділу 3 статті 111 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та п. 3.5 Розділу II Положення з організації матеріально-технічного забезпечення радіаційного, хімічного, біологічного захисту в Національній гвардії України, недбало поставилась до військової служби, що виразилось у неналежному обліку матеріальних цінностей під час перебування на посаді начальниці сховища військово-технічного майна господарчого взводу роти матеріального забезпечення, що призвело до нестачі ввіреного їй майна військової частини НОМЕР_1 на суму 100 тис. грн. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП визнала та просила у разі застосування стягнення у виді штрафу розстрочити його сплату, враховуючи матеріальний стан, наявність на утриманні матері-пенсіонера та незадовільний стан здоров`я. 
Прокурор Артимович О.В. вказав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, доведена і просив застосувати стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфіковані дії ОСОБА_1 у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , прокурора, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 172-6 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 2 ст. 172-15 КУпАП встановлена відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду,
Вина ОСОБА_1 , окрім визнання нею вини, підтверджена дослідженими матеріалами справи, зокрема даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення № 4 від 03.02.2026 року; матеріалами службового розслідування за фактом уточнення причин та умов, що сприяли фактам нестачі матеріальних цінностей на сховищі військово-технічного майна, а саме: висновком матеріалів службового розслідування, за яким факт нестачі матеріальних цінностей на сховищі військово-технічного майна було підтверджено, за заподіяння шкоди державі у розмірі 100 913,89 грн. внаслідок недбалого виконання своїх службових обов`язків ОСОБА_1 було притягнуто до повної матеріальної відповідальності, даними інвентаризаційного опису необоротних активів (основні засоби, нематеріальні активи, інші необоротні матеріальні активи, капітальні інвестиції) №1956, даними інвентаризаційного опису необоротних активів (основні засоби, нематеріальні активи, інші необоротні матеріальні активи, капітальні інвестиції) №1916; актом проведення повної інвентаризації військового майна військової частини НОМЕР_1 станом на 01.11.2025 за №78/1/5-1109/1 від 04.12.2025; витягом із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №141 від 24.05.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника сховища військово-технічного майна господарчого взводу роти матеріального забезпечення; відомостями про функціональні обов`язки начальника сховища військово-технічного майна господарчого взводу роти матеріального забезпечення батальйону забезпечення; даними службової характеристика ОСОБА_1 , відповідно до якої за своїми професійними, діловими, моральними якостями головний сержант ОСОБА_1 відповідає займаній посаді. 
Враховуючи наведені докази в їх сукупності, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, суд накладає стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфіковані його дії, у виді штрафу.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Ураховуючи матеріальне становище, суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про розстрочку виплати суми штрафу підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно Закону України "Про судовий збір" до стягнення з ОСОБА_1 підлягає судовий збір в сумі 665 грн. 60 коп.
На підставі ч. 2 ст. 172-15, керуючись ст. 33, 283, 284 КУпАП, суд,

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КпАП України та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп. (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.).
Клопотання ОСОБА_1 про розстрочку виплати штрафу - задовольнити.
Розстрочити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виплату суми штрафу у розмірі 17 000 гривень строком на 10 (десять) місяців, з виплатою суми штрафу по 1700 грн. (одна тисяча сімсот грн.), щомісячно, починаючи з дня набрання постановою законної сили.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп. (шістсот шістдесят п`ять грн. 60 коп.) на користь держави.
Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Суддя Л. В. Казмиренко