КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 754/19042/25

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6567/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,
суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П., 
при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 грудня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Коваленко І.І.,-
встановив:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із названим позовом.
Позивач просила розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 16 серпня 2003 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Харків, актовий запис № 543.
Позивач зазначала, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони мають різні погляди на сімейне життя.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 11 грудня 2025 року позов задоволено.
Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 16 серпня 2003 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 543 (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 ).
Стягнутоз ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 грн 96 коп.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та направити матеріали справи на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що подальше збереження шлюбу між сторонами неможливе та буде суперечити інтересам позивача.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.
Встановлено, що 16 серпня 2003 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 543.
Від шлюбу подружжя має спільну дитину  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обґрунтовуючи позов, позивач вказувала, що сторони не підтримують шлюбних відносин, мають різні погляди на життя, а сам шлюб носить виключно формальний характер. Покращення відносин між подружжям та збереження шлюбних відносин неможливе. Починаючи із 2022 року сторони разом не проживають.
Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно ч. 1 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Частинами 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
За ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Колегія суддів вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції, встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, правильно дійшов висновку про його розірвання.
Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції, встановивши, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, правильно дійшов висновку про розірвання шлюбу та задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано можливість збереження шлюбу та існування між сторонами сімейних відносин, колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються поясненнями ОСОБА_1 . У позовній заяві та поданих до Київського апеляційного суду письмових поясненнях позивач заперечила щодо примирення із відповідачем та щодо подальшого збереження шлюбу між сторонами.
Колегія суддів бере до уваги, що з дати звернення до суду з позовом і до розгляду справи в суді апеляційної інстанції пройшов значний проміжок часу, проте жодна з сторін не вживала будь-яких заходів до примирення.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано інтереси спільної дитини, її права на життя та виховання у сім`ї, колегія суддів відхиляє, оскільки наявність у подружжя спільної дитини не може бути єдиною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у даній категорії справ. 
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 11 грудня 2025 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,- 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст складено 16 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов 

Судді: С.Г. Музичко 

Л.П. Сушко