Справа № 541/4370/25
Номер провадження 2/541/267/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
02 квітня 2026 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді     Вірченко О.М.,
за участю секретаря судового засідання  Циганової Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 05 листопада 2019 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 2873626, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. У відповідності до умов кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладанні кредитного договору. ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідачем умови кредитного договору не виконано. 
10 червня 2025 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» укладений договір факторингу № АК-10/06/2025, за яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2873626 від 05 листопада 2019 року. 
07 липня 2025 року між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» укладений договір факторингу № ДФ-07072025. Згідно договору факторингу-1 від 10 червня 2025 року та договору факторингу-2 від 07 липня 2025 року відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2873626 від 05 листопада 2019 року.
Позивач набув права вимоги до відповідача на суму 28 390,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - сума основного боргу, 23 390,00 грн - заборгованість за відсотками. 
Позивач зазначив, що відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» за вказаним кредитним договором. Просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 28 390,00 грн за кредитним договором № 2873626 від 05 листопада 2019 року, а також судові витрати - сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 8).
Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи належно повідомлений за адресою місця проживання, зареєстрованої у встановленому законом порядку (а.с. 33-35).
Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, так як сторони повідомлені вчасно та належним чином. 
Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться - ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні - ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за договором про надання споживчого кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.ст. 610, 611 ЦК України зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Судом встановлено, що 05 листопада 2019 між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту № 2873626. Договір укладено в електронному вигляді та підписано шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 2873626. 
За умовами кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн (п. 1.4. договору), на строк 14 днів до 19 листопада 2019 року (п. 1.9 договору, графік платежів). Базова процентна ставка за один день користування кредитом – 1,7%; акційна ставка або ставка за програмою лояльності за один день користування кредитом - 1,53%; спеціальна процентна ставка за один день користування кредитом після узгодженого строку повернення кредиту (у випадку виникнення заборгованості, прострочення кредиту) - 3,00%; пеня за один день користування кредитом поза узгодженого строку повернення кредиту (у випадку виникнення заборгованості, прострочення кредиту) - 0,00%. (п. 1.6 договору). Кредит надається позичальнику в сумі, що зазначена в п. 1.4. договору в безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника (п.1.10 договору).
Перерахування коштів підтверджується довідкою, випискою за період з 05 листопада 2019 року по 08 листопада 2019 року, виданими КБ «ПРИВАТБАНК» від 19 січня 2026 року, згідно яких 05 листопада 2019 року було перераховано 5 000,00 грн на картку відповідача № НОМЕР_1 .
10 червня 2025 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» укладений договір факторингу № АК-10/06/2025, відповідно до умов якого ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором від 05 листопада 2019 року № 2873626.
В подальшому, 07 липня 2025 року між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» був укладений договір факторингу № ДФ-07072025, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором від 05 листопада 2019 року № 2873626.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 07 липня 2025 року № ДФ-07072025, ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором від 05 листопада 2019 року № 2873626 в сумі 28 390,00 грн.
Згідно детального розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту № 2873626 від 05 листопада 2019 року, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» станом 06 червня 2025 року (включно) складає 28 390,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 23 390,00 грн - заборгованість за відсотками.
Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано. Зокрема, не надано інший розрахунок, який би спростовував нарахування позивача.
Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Статтею 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами ст. 11 Закону України ««Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного кредитного договору, який оформлено сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку позичальником не повернуті, тому суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» про стягнення заборгованості у розмірі 5 000,00 грн – за тілом кредиту, 23 390,00 заборгованість за процентами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп.
Згідно з положенням п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
В частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 6 000,00 грн суд зазначає, що до матеріалів справи було долучено договір про надання правової допомоги № 43657029 від 01 липня 2025 року, укладений між позивачем та адвокатом Лівак І.М.; детальний опис послуг, виконаних адвокатом Лівак І.М. по підготовці позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 від 30 вересня 2029 року; акт №2873626 від 30 вересня 2025 року про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом, тому суд дійшов висновку про стягнення витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн 00 коп.
Керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 13, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 354ЦПК України, суд
вирішив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договоромзадовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС», код ЄДРПОУ 43657029, адреса для листування: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, IBAN НОМЕР_3 в АТ «СЕНС БАНК», МФО 300346, заборгованість за кредитним договором від 05 листопада 2019 року № 2873626 в розмірі 28 390 (двадцять вісім тисяч триста дев`яносто) гривень 00 копійок, судові витрати в розмірі 2 422(дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, витрати на правничу допомогу в сумі 6 000 (шість тисяч) грн 00 копійок.
Відповідач може подати письмову заяву про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складено 07 квітня 2026 року.

Суддя:	  	О. М. Вірченко