Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року 	справа № 580/7632/25 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивачка) подала позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі – ГУ ПФУ в Сумській області, відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 18.06.2025 № 232730005952 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.06.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 1 ОСОБА_1 періоди роботи на ВАТ “Черкаське хімволокно” з 26.11.1996 по 10.12.1996 та з 01.02.2002 по 09.01.2006 та прийняти мотивоване рішення з урахуванням норм Закону України “Про пенсійне забезпечення”, в редакції, що діяла до ухвалення Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” № 213-VIII від 02.03.2015.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідач застосовував положення Закону № 1058, згідно якого для призначення пільгової пенсії має виповнитись 50 років, страховий стаж повинен бути 20 років і пільговий за Списком № 1 не менше 7 років 6 місяців згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону 1058 при загальному пенсійному віці 60 років, а повинен був розраховувати керуючись п. а ч. 1 ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, де пільговий пенсійний вік для жінок складає 45 років, а загальний - 55 років. Таким чином, оскільки пільговий стаж за Списком № 1 складає 3 роки 11 місяців 22 дні, то відповідно позивачка маю право на зниження пенсійного віку до 51 років (55-3х1,4 =55 років - 4 роки = 51 рік).
Ухвалою від 08 липня 2025 року суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відзив на позов від відповідача до суду не надходив.
Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.
10.06.2025 позивачка звернулась до органу Пенсійного фонду України із заявою щодо переходу із пенсії по інвалідності на пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
Рішенням від 18.06.2025 № 232730005952 відповідач відмовив у переведенні на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 у зв`язку із відсутністю пільгового стажу, не зарахувавши період роботи з 01.02.2002 до 09.01.2006 та 1996 рік згідно довідки від 15.10.2012 № 361 виданої ЗАТ “Хімпобутсервіс”, оскільки довідка містить не коректну інформації в періоді роботи за 1996 рік, та не зазначено перебування заявниці у відпустці без збереження заробітної плати.
Листом від 20.06.2025 № 2300-0204-8/50269 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомило позивачку про прийняте рішення.
Рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії позивачка вважає протиправним, а тому звернулась в суд з цим позовом.
Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Частиною першою статті 4 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 (далі – Закон № 1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, в редакції Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій”, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
Суд врахував, що підставою відмови у призначенні позивачці пенсії є не зарахування пільгового стажу за Списком № 1.
Стосовно доводів відповідача щодо невідповідності довідки від 15.10.2012 № 361, виданої ЗАТ “Хімпобутсервіс” для врахування пільгового стажу, суд врахував таке.
Статтею 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі – Порядок № 637) у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій. У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, та результати проведення атестації робочих місць на підприємстві.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 № 162 “Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах” (у редакції, чинній на час роботи позивачки) затверджено Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Відповідно до пункту 11600000 (11600000-17541) розділу XVI вказаної постанови робітники, зайняті повний робочий день у виробництвах синтетичних волокон у відділеннях: хімічних, віскозних, прядильних, обробних, обробно-вибільних, вибільних, мотальних, користуються правом на пільгову пенсію за Списком № 1.
Згідно пункту 11600000-1754а розділу XVI вказаної постанови, працівники відділу технічного контролю, зайняті повний робочий день у хімічних, прядильних, обробних цехах, на дільницях і у відділеннях. Робітники і спеціалісти цехових хімічних лабораторій користуються правом на пільгову пенсію за Списком № 1.
Відповідно до пункту 16-2 розділу XVI Постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, робітники та фахівці цехових хімічних лабораторій користуються правом на пільгову пенсію за Списком № 1.
Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.
Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 позивачка працювала:
- з 26.11.1996 до 10.12.1996 - у прядильно-обробному цеху установником прядильних блоків та гарнітур (запис № 5-6);
- з 01.02.2002 до 23.03.2006 - лаборантом хімічного аналізу хімічної лабораторії прядильно - обробного цеху (запис № 7-8).
Таким чином, вказані періоди роботи позивачки відносяться до робіт з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, від 16.01.2003 № 36.
Крім того, право позивачки на зарахування вказаних періодів роботи до пільгового стажу за Списком № 1 також підтверджується довідкою ВАТ “Черкаське хімволокно” від 17.03.2006 № 203 та від 15.10.2012 № 361 виданої ЗАТ “Хімпобутсервіс”.
З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відмови в зарахуванні вищевказаних періодів роботи позивачки до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 1, оскільки вони підтверджені належними та допустимими доказами.
У зв`язку з тим, що трудова книжка позивача є належним чином оформленою, містить всі необхідні записи, суд дійшов висновку про протиправність відмови відповідача у зарахуванні спірних періодів до пільгового стажу роботи позивачки. При цьому суд не бере до уваги покликання відповідача щодо відображення у довідці ЗАТ “Хімпобутсервіс” від 15.10.2012 № 361 не коректної інформації у довідці за період роботи у 1996 році, оскільки трудова книжка містить належні записи про період роботи позивачки у 1996 році, підтверджений зокрема відомостями довідки ВАТ “Черкаське хімволокно” від 17.03.2006 № 203.
В цьому випадку допущення описки у довідці ЗАТ “Хімпобутсервіс” від 15.10.2012 № 361 не може слугувати самостійною та достатньою підставою для неврахування періодів роботи позивачки до її пільгового стажу з огляду на їх підтвердження відомостями трудової книжки та може вважатися формальною підставою для прийняття оскаржуваного рішення. 
При цьому, суд зазначає, що довідка ВАТ “Черкаське хімволокно” від 17.03.2006 № 203 в повному обсязі підтверджує відомості трудової книжки позивачки про період її роботи, та підтверджує право позивачки на зарахування вказаних вище періодів до пільгового стажу за Списком № 1. При цьому, вказана довідка містить підстави внесення записів, скріплена підписами посадових осіб підприємства та засвідчена його печаткою, тобто є належним чином оформленою.
Крім того наявні докази (виписки із наказів № 376 від 25.07.1994, № 604 від 27.06.2000, а.с. 22,23) вказують на проведення атестації робочого місця позивачки.
Тому суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів спірного рішення, у зв`язку із чим його належить визнати протиправним та скасувати.
Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивачки, суд зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1, пенсійний орган досліджує наявність у особи сукупності необхідних трьох умов: вік та стаж (загальний і спеціальний). Натомість спірне рішення не містить жодних обґрунтувань щодо відповідності віку позивачки а також наявності достатнього обсягу страхового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
Зважаючи на дискреційність повноважень органу Пенсійного фонду України щодо визначення наявності/відсутності вищевказаних умов, суд доходить висновку, що належним способом захисту порушеного права позивачки є зобов`язання відповідача (як органу, що прийняв протиправне рішення) зарахувати спірні періоди до пільгового стажу позивачки за Списком № 1, повторно розглянути заяву про призначення пенсії та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити частково.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.
Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на те, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, то судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 – 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 18.06.2025 № 232730005952 про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком за Списком № 1.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до її пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи: у ВАТ “Черкаське хімволокно” з 26.11.1996 до 10.12.1996 та з 01.02.2002 до 09.01.2006, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.06.2025 щодо переходу на пенсію за віком за Списком № 1 із доданими матеріалами та прийняти рішення за наслідками розгляду заяви з урахуванням висновків суду у мотивувальній частині цього рішення.
У задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Учасники справи:
1) позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );
2) відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, Сумська обл., Сумський р-н, м. Суми, вул. Степана Бандери, 43, код ЄДРПОУ 21108013).
Рішення складене у повному обсязі та підписане 12.02.2026.

Суддя 	Василь ГАВРИЛЮК