ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2026 р.	м. Харків	Справа № 10745/2-19 (922/311/26)	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Усатого В.О. 

без повідомлення (виклику) учасників справи
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом 	ліквідатора Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН (62479, Харківська область, Харківський район, с.Селекційне, код ЄДРПОУ 05460387) арбітражного керуючого Сорокіна Михайла Івановича (61098, м. Харків, пров. Святогірський, буд. 9, РНОКПП НОМЕР_1 )  третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілл-Агро" (62456, Харківська обл., Харківський р-н, смт Буди, вул. 8-го березня, буд. 2-Д, код ЄДРПОУ 37460612) 	
до 	Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (61165, м. Харків, вул. Космічна, буд. 21, поверх 8-9, код ЄДРПОУ 39792822) 	
про 	визнання права власності на врожай в межах справи про банкрутство Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН	

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Харківської області від 15.04.2004 року Дослідне господарство "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва Укр. ААН визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Цимберова Д.І., якого зобов`язано виконати ліквідаційну процедуру.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.12.2017 введено процедуру санації Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва Української академії аграрних наук строком на 6 місяців, тобто до 21.06.2018, призначено керуючим санацією арбітражного керуючого Фадєєва О.П.
Ухвалою суду від 05.09.2018 клопотання розпорядника майна про затвердження плану санації та продовження її строку задоволено. Затверджено план санації боржника - Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва Української академії аграрних наук, який погоджено з Національною академією наук України та схвалено комітетом кредиторів на його засіданні 27.08.2018, а також ТОВ "Мілл-Агро". Продовжено строк процедури санації на 15 місяців. Зобов`язано керуючого санацією виконувати вимоги суду, викладені в ухвалі суду від 21.12.2017, щоквартально звітувати про хід виконання плану санації перед комітетом кредиторів та судом, звіти разом з рішенням комітету, балансами боржника і іншою фінансовою звітністю надавати суду на п`ятий день після проведення засідання комітету кредиторів.
Ухвалою суду від 23.03.2023 задоволено заяву арбітражного керуючого Фадєєва О.П. про відмову від участі у справі про банкрутство (вх. № 17363 від 29.12.2022); звільнено арбітражного керуючого Фадєєва О.П. від виконання повноважень керуючого санацією Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва Української академії аграрних наук; задоволено клопотання АТ "Харківобленерго" про призначення керуючим санацією арбітражного керуючого Козачка С.М.
Постановою Господарського суду Харківської області від 01.05.2025 визнано Дослідне господарство "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором арбітражного керуючого Сорокіна М.І.
03.05.2025 здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури № 75979.
30.01.2026 до Господарського суду Харківської області надійшла позовна заява ліквідатора Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН ( далі - ДГ «Мерефа») арбітражного керуючого Сорокіна Михайла Івановича до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в якій останній, крім іншого, просить суд визнати за Дослідним господарством “Мерефа” Інституту овочівництва і баштанництва Української Академії Аграрних Наук (ЄДРПОУ 05460387) право власності на врожай соняшника, отриманий внаслідок виконання умов Договору на вирощування сільськогосподарської продукції від 16.01.2019 укладеного між ДГ “Мерефа” та ТОВ “Мілл- Агро”, засіяного та вирощеного у 2025 році на земельних ділянках 6321288000:03:000:0508 площею 33,983 га, 6321288000:03:000:0507 площею 35,9892 га та 6321288000:03:000:0506 площею 31,2451 га, які знаходяться у володінні і користуванні ДГ “Мерефа” на підставі Державного Акту на право постійного користування землею серія Б № 074212 зареєстрованого у Книзі записів державних актів за № 444 у 1993 році та зареєстрованих в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, за твердженням позивача, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області вважає, що внаслідок самовільного використання земельних ділянок з кадастровими номерами 6321288000:03:000:0508, 6321288000:03:000:0507 та 6321288000:03:000:0506, розташованих на території Богодухівського (раніше Валківського) району Харківської області, державі завдано шкоду у розмірі 1 050 840,24 грн. 
Зазначена позиція, на думку позивача, підтверджується заявою ГУ Держгеокадастру у Харківській області №10-20-5.14-6345/0/19-25 від 04.11.2025, на підставі якої останнього було визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 42025222070000045 від 14.10.2025. 
Крім того, як зазначає позивач, у листах №10-20-5.14-5913/0/19-25 від 13.10.2025 та №10-20-5.14-6345/0/19-25 від 04.11.2025 ГУ Держгеокадастру у Харківській області фактично оспорює правові підстави використання ДГ «Мерефа» вказаних земельних ділянок під час виконання робіт із посіву та вирощування врожаю соняшника у 2025 році. 
На переконання позивача, такі дії ГУ Держгеокадастру у Харківській області ставлять під сумнів належність ДГ «Мерефа» врожаю, вирощеного на земельних ділянках з кадастровими номерами 6321288000:03:000:0508, 6321288000:03:000:0507 та 6321288000:03:000:0506.
Водночас, позивач зазначає, що земельні ділянки з кадастровими номерами 6321288000:03:000:0508, 6321288000:03:000:0507 та 6321288000:03:000:0506 перебувають у законному користуванні ДГ «Мерефа» на підставі державного акта на право постійного користування землею серії Б №074212, зареєстрованого у 1993 році. 
Позивач вказує, що відповідно до вимог земельного законодавства України, а також умов Договору на вирощування сільськогосподарської продукції від 16.01.2019, укладеного між ДГ «Мерефа» та ТОВ «Мілл-Агро», врожай соняшника засіяного та вирощеного у 2025 році на земельних ділянках 6321288000:03:000:0508 площею 33,983 га, 6321288000:03:000:0507 площею 35,9892 га та 6321288000:03:000:0506 площею 31,2451 га на праві власності належить позивачу - ДГ «Мерефа» .
З огляду на викладене, з метою усунення правової невизначеності щодо належності врожаю соняшнику 2025 року, запобігання можливим збиткам та забезпечення виконання зобов`язань перед кредиторами у межах провадження у справі про банкрутство ДГ «Мерефа», ДГ «Мерефа» звернулося до суду з даним позовом про визнання права власності на врожай соняшника, отриманий внаслідок виконання умов Договору на вирощування сільськогосподарської продукції від 16.01.2019 укладеного між ДГ “Мерефа” та ТОВ “Мілл- Агро”, засіяного та вирощеного у 2025 році на земельних ділянках 6321288000:03:000:0508 площею 33,983 га, 6321288000:03:000:0507 площею 35,9892 га та 6321288000:03:000:0506 площею 31,2451 га.
Разом із позовною заявою до Господарського суду Харківської області надійшла заява ліквідатора Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН арбітражного керуючого Сорокіна Михайла Івановича про забезпечення позову.
Відповідно до ч. 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду позовна заява в межах справи про банкрутство передана на розгляд судді Усатому В.О.
Ухвалою суду від 02.02.2026 задоволено заяву ліквідатора Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН арбітражного керуючого Сорокіна Михайла Івановича про забезпечення позову (вх.№311 від 30.01.2026). Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на врожай соняшника, засіяного та вирощеного у 2025 році на земельних ділянках площею 33,983 га кадастровий номер 6321288000:03:000:0508, площею 35,9892 га кадастровий номер 6321288000:03:000:0507, площею 31,2451 га кадастровий номер 6321288000:03:000:0506. Заборонено вчиняти будь-які дії щодо відчуження врожаю соняшника, засіяного та вирощеного у 2025 році на земельних ділянках площею 33,983 га кадастровий номер 6321288000:03:000:0508, площею 35,9892 га кадастровий номер 6321288000:03:000:0507, площею 31,2451 га кадастровий номер 6321288000:03:000:0506, окрім, з метою збереження та необхідності вчасно організувати і виконати збирання врожаю, надання допуску ліквідатору Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН (ЄДРПОУ 05460387) арбітражному керуючому Сорокіну М.І., представникам Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН (ЄДРПОУ 05460387) та представникам ТОВ “Мілл-Агро” (ЄДРПОУ 37460612) до місць збирання врожаю соняшника, засіяного та вирощеного у 2025 році на земельних ділянках площею 33,983 га кадастровий номер 6321288000:03:000:0508, площею 35,9892 га кадастровий номер 6321288000:03:000:0507, площею 31,2451 га кадастровий номер 6321288000:03:000:0506, а саме для організації і проведення збирання врожаю соняшника, засіяного та вирощеного у 2025 році на земельних ділянках площею 33,983 га кадастровий номер 6321288000:03:000:0508, площею 35,9892 га кадастровий номер 6321288000:03:000:0507, площею 31,2451 га кадастровий номер 6321288000:03:000:0506, та здійснення термообробки зерна соняшника до стану, за якого можливе безпечне зберігання, визначивши місце зберігання зібраного врожаю соняшника – Дослідне господарство "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН с. Селекційне (62479, Харківська область, Харківський район, с. Селекційне, код ЄДРПОУ 05460387).
Ухвалою суду від 04.02.2026 відмовлено у задоволення клопотання ліквідатора Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Позовну заяву ліквідатора Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН арбітражного керуючого Сорокіна Михайла Івановича до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (вх.№311 від 30.01.2026) залишено без руху. Надано позивачу строк 10 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків, а саме:
- подати до суду докази сплати судового збору у розмірі 53828,13 грн. ;
- подати до суду підтвердження про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви.
Роз`яснено, що якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.
Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із позовною заявою. Запропоновано позивачу в порядку ст.ст. 161, 169 ГПК Україну протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали подати додаткові пояснення із зазначенням підстав залучення ТОВ "Мілл-Агро" до участі у даній справі з урахуванням положень ГПК України.
Згідно з даними КП "Діловодство спеціалізованого суду" копію вищевказаної ухвали суду отримано ліквідатором Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН в Електронному кабінеті 04.02.26 о 17:40 год.
Частиною шостою статті 242 ГПК України передбачено, що якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Отже, ухвала суду від 04 лютого 2026 року отримана заявником 05.02.2026 , з огляду на що строк на усунення недоліків позовної заяви - до 16.02.2026 включно.
16.02.2026, тобто в межах строку, встановленого судом, до суду від ліквідатора Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН надійшла заява (вх.№ 3751) на виконання вимог ухвали суду від 04 лютого 2026 року, якою останнім усунуто недоліки позовної заяви.
Враховуючи вищевикладене ухвалою суду від 17.02.2026 прийнято позовну заяву ліквідатора Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН арбітражного керуючого Сорокіна Михайла Івановича до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до розгляду в межах справи №10745/2-19 (922/311/26) про банкрутство Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН. Відкрито провадження у справі №10745/2-19 (922/311/26). Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву разом із доказами надіслання (надання) їх позивачу згідно зі ст. 251 ГПК України. Встановлено відповідачу строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання до суду заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами разом із доказами надіслання (надання) їх позивачу згідно зі ст. 250 ГПК України. Встановлено позивачу строк 5 днів з дня отримання відзиву для подання до суду відповіді на відзив разом із доказами надсилання (надання) її відповідачу згідно зі ст. 251 ГПК України. Встановлено відповідачу строк 5 днів з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду заперечень на відповідь на відзив разом із доказами надсилання (надання) їх позивачу згідно зі ст. 251 ГПК України. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілл-Агро" код ЄДРПОУ 37460612, 62456, Харківська обл., Харківський р-н, смт Буди, вул. 8-го березня, буд. 2-Д). Залученій третій особі, згідно статті 168 ГПК України, встановлено строк 10 днів з дня вручення цієї ухвали на подання до суду письмових пояснень щодо заявленого позову.
17.02.2026 від позивача надійшли додаткові пояснення (вх.№4054).
03.03.2026 до суду від відповідача надійшов відзив (вх.№5230), в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Відповідач, крім іншого, зазначає, що ДГ «Мерефа» веде господарську діяльність з вирощування сільськогосподарської продукції на земельних ділянках, наданих у постійне користування відповідно до Державного Акту на право користування землею серія Б № 074212 зареєстрованого у Книзі записів державних актів за № 444 у 1993 році. Відповідно до вказаного державного Акту ДГ «Мерефа» передано у безстрокове і безоплатне користування земельну ділянку загальною площею 2104,2 га у тому числі площею 197,1 га на території Богодухівського (на той час Валківського) району. Відповідач вказує, що в силу положень законодавства та нормативно-правових актів, ДГ «Мерефа» має право самостійно здійснювати обробіток земель та має право власності на посіви, насадження, на вироблену продукцію, тощо. До компетенції Головного управління Держгеокадастру у Харківській області не належить збирання, зберігання чи отримання врожаїв із належних на праві власності земельних ділянок. Головне управління Держгеокадастру у Харківській області як орган виконавчої влади є розпорядником земель державної форми власності та не має будь-якого права на спірний врожай в розумінні статей 90, 95 Земельного кодексу України, оскільки держава не делегувала таких повноважень відповідачу, що прямо свідчить про неналежність відповідача у справі. Відповідач вказує, що право власності на врожай не визнають правоохоронні органи чи їх представники, водночас Головне управління Держгеокадастру у Харківській області жодних рішень чи дій стосовно врожаю соняшника, право власності на який намагається визнати позивач, не вчиняло.
09.03.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№5674), в якій останній просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
10.03.2026 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх.№5702), в яких останній просить суд відмовити у позові в повному обсязі. 
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
Згідно з частиною 3 зазначеної статті судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.
Відповідно до частини 1, пункту 10 частини 3 статті 2 та частини 2 статті 114 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом, а строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Суд зазначає, що всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.
Враховуючи перебування с. Усатим В.О. на лікарняному с 17.04.2026 по 23.04.2026 включно, рішення у даній справі ухвалено у перший робочий день судді, а саме 24.04.2026.
Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Частиною 2 ст. 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Верховним Судом у постанові від 19.01.2022 по справі №924/316/21 вказано, що:
- наведена норма визначає об`єктом захисту саме порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи;
- оскільки, відповідно до ст. 16 ЦК України порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту, тому суд при вирішенні спору має надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлено чинним законодавством, чи відповідає правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права;
- установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.
У рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004 Конституційного суду України (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1 ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.
Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.
Щодо порушеного права, то таким слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Аналогічний правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 10.11.2021 по справі №910/8060/19.
Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.
Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Одночасно, слід зазначити, що згідно ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно приписів ст.9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і ст. 4 ГПК України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.
Водночас статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, способи захисту за своїм призначенням можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. При цьому, метою застосування певного способу захисту є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб`єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню.
Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ акцентував, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 16.10.2020 у справі №910/12787/17 зауважено на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 по справі №917/664/19 зауважив, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.
Таким чином, виходячи зі змісту ст.ст. 15, 16 ЦК України застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством - ефективність), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 ГПК України.

Судом встановлено, що постановою Господарського суду Харківської області від 15.04.2004 року Дослідне господарство "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва Укр. ААН визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Цимберова Д.І., якого зобов`язано виконати ліквідаційну процедуру.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.12.2017 у справі № 10745/2-19 введено процедуру санації дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва Української академії аграрних наук строком на 6 місяців, тобто до 21.06.2018, призначено керуючим санацією арбітражного керуючого Фадєєва О.П.
Ухвалою суду від 05.09.2018 у справі № 10745/2-19 клопотання розпорядника майна про затвердження плану санації та продовження її строку задоволено. Затверджено план санації боржника - дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва Української академії аграрних наук, який погоджено з Національною академією наук України та схвалено комітетом кредиторів на його засіданні 27.08.2018, а також ТОВ "Мілл-Агро". Продовжено строк процедури санації на 15 місяців. Зобов`язано керуючого санацією виконувати вимоги суду, викладені в ухвалі суду від 21.12.2017, щоквартально звітувати про хід виконання плану санації перед комітетом кредиторів та судом, звіти разом з рішенням комітету, балансами боржника і іншою фінансовою звітністю надавати суду на п`ятий день після проведення засідання комітету кредиторів.
16.01.2019 між ДГ «Мерефа» та ТОВ «Мілл-Агро» укладено Договір на вирощування сільськогосподарської продукції за яким виконавець ( ТОВ «Мілл-Агро») зобов`язується на власний ризик виконати за плату відповідно до умов цього Договору роботу (надалі іменується робота) передбачену розділом 2 та розділом 3 цього Договору, а замовник ( ДГ «Мерефа») зобов`язується прийняти цю роботу та оплатити її з урахуванням та у порядку, що передбачені планом санації замовника, що затверджений ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.09.2018 року по справі № 10745/2-19.
Пунктом 2.1. Договору передбачено, що виконавець виконує роботу: рекультивацію та підготовку землі, посів соняшнику з одночасним внесенням мінеральних добрив, внесення ЗЗР, збір врожаю та інші сільськогосподарські роботи, які провадяться на земельній ділянці загальною площею орієнтовно 100,00 га, яка знаходиться у постійному користуванні Замовника.
Відповідно до п. 3.1. Договору предметом договору (результатом виконаної роботи за даним Договором) є рекультивація та підготовка землі, посів соняшнику з одночасним внесенням мінеральних добив, внесення ЗЗР, збір врожаю та інші сільськогосподарські роботи у випадку необхідності на ділянці, що вказана у п. 3.2 Договору (орієнтовною загальною площею 100 га.)
Відповідно до п. 4.1. Договору робота виконується Виконавцем за допомогою власної або орендованої техніки з використанням матеріалів Замовника.
Пунктом 5.1, 5.2. Договору передбачено, що загальна вартість виконаної роботи визичається згідно з протоколом узгодження договірної ціни (додаток № 1 до договору) з урахуванням ПДВ. Остаточна вартість договору визначається при підписанні сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт. Факт виконання роботи та її вартість відображається в актах прийому-передачі виконаної роботи, що підписується сторонами або уповноваженими представниками сторін та є невід`ємною частиною цього Договору.
В подальшому між боржником (ДГ «Мерефа») та санатором ( ТОВ «Мілл-Агро») укладались додаткові угоди про зміну Договору на вирощування сільськогосподарської продукції від 16.01.2019 в частині терміну дій договору, а саме 19.01.2019, 31.12.2020, 31.05.2023,01.04.2024 та 31.12.2024.
Вищезазначений договір та додаткові угоди до нього є дійсними станом на час розгляду справи, доказів протилежного судом не встановлено. 
Постановою Господарського суду Харківської області від 01.05.2025 у справі № 10745/2-19 припинено процедуру санації Дослідного господарства «Мерефа» Інституту овочівництва і баштанництва Української академії аграрних наук (код ЄДРПОУ 05460387). Припинено повноваження керуючого санацією Дослідного господарства «Мерефа» Інституту овочівництва і баштанництва Української академії аграрних наук (код ЄДРПОУ 05460387) арбітражного керуючого Козачка Сергія Миколайовича. Визнано Дослідне господарство «Мерефа» Інституту овочівництва і баштанництва Української академії аграрних наук (62479, Харківська обл., Харківський р-н, с. Селекційне, код ЄДРПОУ 05460387) банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, крім іншого, господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу, крім укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані. Призначено ліквідатором Дослідного господарства «Мерефа» Інституту овочівництва і баштанництва Української академії аграрних наук (код ЄДРПОУ 05460387) арбітражного керуючого Сорокіна Михайла Івановича (свідоцтво № 663 від 26.03.2013, адреса: 61098, м.Харків, пров.Первотравневий, 9).
З ухвали Валківського районного суду Харківської області від 25 грудня 2025 року у справі № 615/2915/25 (провадження № 1-кс/615/495/25) вбачається, що 14.10.2025 до Богодухівської окружної прокуратури у Харківській області (вх. № 4909-25) надійшов лист Головного управління Держгеокадастру у Харківській області вих. № 10-20-5, 14-5913/0/19-25 від 13.10.2025 року в якому повідомлено, що у межах реалізації повноважень Головним управлінням здійснено аналіз даних дистанційного зондування земної поверхні та відомостей Державного земельного кадастру щодо земельних ділянок, розташованих на території Харківської області. За результатами аналізу отримано інформацію про можливе самовільне використання земельних ділянок комунальної форми власності, розташованих на території Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області, що є порушенням норм статей 125, 126 Земельного кодексу України та може свідчити про наявність ознак кримінального правопорушення. Перелік таких земельних ділянок наведено в додатку №1. Площа земельних ділянок, які ймовірно використовуються з ознаками з ознаками самовільного зайняття, становить 101,2173 га. У разі фіксації правопорушення у порядку, передбаченому нормами чинного законодавства, та встановлення правопорушника, приблизна шкода, заподіяна самовільним зайняттям зазначених земельних ділянок, становитиме близько 1050840,03 грн. Розрахунок здійснено відповідно до вимог Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 р. № 963. З метою недопущення можливих порушень просимо вжити заходів відповідно до чинного законодавства. У Додатку № 1 до листа відомості про земельні ділянки з такими номерами: 6321288000:03:000:0506 площею 33,983 га, 6321288000:03:000:0507 площею 35,9892 га, 6321288000:03:000:0508 площею 31,2451 га.
14.10.2025 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 42025222070000045 правова кваліфікація кримінального правопорушення ст. 197-1 КК України. Згідно фабули, яка міститься у витязі, до Богодухівської окружної прокуратури Харківської області 14.10.2025 надійшла інформація Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. Так, у межах реалізації вищезазначених повноважень Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області здійснено аналіз дистанційного зондування земної поверхні та відомостей державного земельного кадастру щодо земельних ділянок розташованих на території Харківської області. За результатами аналізу отримано інформацію про можливе самовільне використання земельних ділянок комунальної форми власності, розташованих на територіях Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області, що є порушенням норм ст. 125-126 ЗК України та може свідчити про наявність ознак кримінального правопорушення. Площа земельних ділянок, які використовуються з ознаками самовільного зайняття становить 101,2173 га.
23.11.2025 року дізнавачем проведено огляд місця події відкритої ділянки місцевості, що знаходиться поблизу с. Яблунівка, Богодухівський район, Харківська область, координати: 49.873594, 35.719664, поле (відповідно до постанови дізнавача СД ВП №1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області Суховарова А.О. від 09.12.2025 року земельної ділянки 6321288000:03:000:0508 площею 31,2451 га.). 
З ухвали Валківського районного суду Харківської області від 25 грудня 2025 року у справі № 615/2915/25 (провадження № 1-кс/615/495/25) вбачається, що на даній ділянці місцевості з правої сторони від ґрунтової дороги, на полі, знаходиться комбайн CLAAS LEXION 480 д.н.з. НОМЕР_2 із жаткою. Також на ґрунтовій дорозі, біля поля розташований вантажний автомобіль MAN д.н.з. НОМЕР_3 і із напівпричепом BODEX д.н.з. НОМЕР_4 . Поле засіяно соняшником. Далі вище вказаний комбайн CLAAS LEXION 480 д.н.з. НОМЕР_2 із жаткою, яку встановлено на спец причіп та вантажний автомобіль MAN д.н.з. НОМЕР_3 із напівпричепом BODEX д.н.з. НОМЕР_4 вилучено та опечатано спеціальними бірками НПУ. Крім цього в ході огляду місця події в напівпричепі BODEX д.н.з. НОМЕР_4 виявлено соняшник.
Постановою дізнавача СД ВП №1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області від 23.11.2025 року визнано речовими доказами по кримінальному провадженню: комбайн CLAAS LEXION 480 д.н.з. НОМЕР_2 із жаткою, яку встановлено на спец причіп та вантажний автомобіль MAN д.н.з. НОМЕР_3 із напівпричепом BODEX д.н.з. НОМЕР_4 . Місцем зберігання речових доказів визначено територію ВП №1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області.
26.11.2025 року дізнавачем проведено огляд місця події території ФГ "Агрофортуна", яка знаходиться за адресою: Харківська область, Богодухівський район, м. Валки, вул. Полтавська, 98. На вході до території прямо маються ваги ТМ Українська вагова компанія. Потім в ході огляду вантажний автомобіль MAN TGX 18.480 д.н.з. НОМЕР_3 із напівпричепом BODEX д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням власника (користувача) ОСОБА_1 , заїхав на ваги ТМ Українська вагова компанія та після чого проведено замір ваги вантажного автомобіля із напівпречіпом, в якому мається сільськогосподарська культура соняшник, вага становить 24780 кг. Після чого з напівпречіпу BODEX д.н.з. НОМЕР_4 було вивантажено с/г культуру соняшник. Надалі вантажний автомобіль MAN TGX 18.480 д.н.з. НОМЕР_3 із напівпричепом BODEX д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням власника (користувача) ОСОБА_1 , заїхав на ваги ТМ Українська вагова компанія, де після чого вага становить 15260 кг. Різниця становить 9520 кг. В ході огляду встановлено, що вага соняшнику становить 9520 кг.
Постановою дізнавача від 26.11.2025 року соняшник вагою 9520 кг. визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 42025222070000045 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України. Місцем зберігання речового доказу визначено територію ВП № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області.

В свою чергу, судом, також, встановлено, що ДГ «Мерефа» веде господарську діяльність, з вирощування сільськогосподарської продукції, на земельних ділянках наданих у постійне користування відповідно до Державного Акту на право користування землею серія Б № 074212 зареєстрованого у Книзі записів державних актів за №444 у 1993 році.
Відповідно до вказаного державного Акту ДГ «Мерефа» передавалось у безстрокове і безоплатне користування земельна ділянка загальною площею 2104,2га.
З ухвали Валківського районного суду Харківської області від 25 грудня 2025 року у справі № 615/2915/25 (провадження № 1-кс/615/495/25) вбачається, що з інформації ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 11.09.2023 (32-20-9,1-4597/0/19-23) слідує, що на підставі наказів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 21.02.2019 №59, 13.07.2021 №3-13 та 02.05.2023 № 6-13 було проведено інвентаризацію несформованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, відомості про які на той час були відсутні у Державному земельному кадастрі та які використовувались ДГ «Мерефа», в результаті якої була сформована певна кількість земельних ділянок. Згідно листа ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 12.06.2025 (33-20-9,1- 3329/0/19-25) та від 19.12.2025 (6957/0/19-25) наданого на запит щодо надання інформації про наявність зареєстрованих прав на земельні ділянки за ДГ «Мерефа», у державному земельному кадастрі зареєстровані, серед інших, земельні ділянки: 6321288000:03:000:0508, 6321288000:03:000:0507, 6321288000:03:000:0506, які розташовані на території Богодухівського району біля с. Яблунівка. Також, наведене підтверджується листами ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 11.12.2025 (33-20-9,1-6798/0/19-25) та від 16.12.2025 (29-20-14,1-6885/0/19-25), згідно яких земельні ділянки 6321288000:03:000:0508, 6321288000:03:000:0507, 6321288000:03:000:0506 входять до контуру землекористування ДГ «Мерефа» згідно Державного Акту на право користування землею серії Б№074212 зареєстрованого у Книзі записів державних актів за № 444 у 1993 році.
Судом встановлено, що з витягу з Державного реєстру речових прав, об`єкт нерухомого майна земельна ділянка, площею 31,2451 га, кадастровий номер 6321288000:03:000:0506, власник земельної ділянки Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, передана в постійне користування Дослідному господарству "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН. Право постійного користування вказаною земельною ділянкою підтверджується державним актом серія та номер: Б№074212. Цільове призначення: для ведення фермерського господарства. Дата реєстрації речового права 24.12.2025. 
З витягу з Державного реєстру речових прав, об`єкт нерухомого майна земельна ділянка, площею 35,9892 га, кадастровий номер 6321288000:03:000:0507, власник земельної ділянки Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, передана в постійне користування Дослідному господарству "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН. Право постійного користування вказаною земельною ділянкою підтверджується державним актом серія та номер: Б№074212. Цільове призначення: для ведення фермерського господарства. Дата реєстрації речового права 24.12.2025. 
Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав, об`єкт нерухомого майна земельна ділянка, площею 33,983 га, кадастровий номер 6321288000:03:000:0508, власник земельної ділянки Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, передана в постійне користування Дослідному господарству "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН. Право постійного користування вказаною земельною ділянкою підтверджується державним актом серія та номер: Б№074212. Цільове призначення: для ведення фермерського господарства. Дата реєстрації речового права 24.12.2025. 
В матеріалах справи міститься державний акт серія та номер: Б№074212 від 01.07.1994 на право постійного користування землею разом із планом зовнішніх меж земельних ділянок .
У силу ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
Таким чином судом встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами 6321288000:03:000:0508, 6321288000:03:000:0507, 6321288000:03:000:0506 передані на підставі права постійного користування земельними ділянками Дослідному господарству "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН для ведення фермерського господарства відповідно до Державного Акту на право користування землею серія Б № 074212 зареєстрованого у Книзі записів державних актів за №444 у 1993 році.
Згідно зі статтею 90 Земельного кодексу України право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію належить власникам земельних ділянок. Аналогічне право, якщо інше не передбачено законом або договором, згідно зі статтею 95 цього Кодексу мають землекористувачі. Відповідно до частини 1 статті 95 Земельного кодексу України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: а) самостійно господарювати на землі; б) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; в) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; г) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; ґ) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди; д) користуватися іншими правами, передбаченими законом або договором. 

Таким чином, дослідивши у сукупності матеріали справи та надані докази, оцінивши їх відповідно до вимог чинного законодавства, СУД ПРИХОДИТЬ ДО ВИСНОВКУ, що ДОСЛІДНЕ ГОСПОДАРСТВО "МЕРЕФА" ІНСТИТУТУ ОВОЧІВНИЦТВА І БАШТАННИЦТВА УААН (код ЄДРПОУ 05460387) МАЄ ПРАВО з 1993 року самостійно господарювати на земельних ділянках з кадастровими номерами 6321288000:03:000:0508, 6321288000:03:000:0507, 6321288000:03:000:0506 та МАЄ ПРАВО ВЛАСНОСТІ на посіви, насадження, на вироблену продукцію на вищезазначених земельних ділянках, зокрема і НА ВРОЖАЙ СОНЯШНИКА, отриманий внаслідок виконання умов Договору на вирощування сільськогосподарської продукції від 16.01.2019, укладеного між ДГ “Мерефа” та ТОВ “Мілл- Агро”, засіяного та вирощеного у 2025 році на земельних ділянках 6321288000:03:000:0508 площею 33,983 га, 6321288000:03:000:0507 площею 35,9892 га та 6321288000:03:000:0506 площею 31,2451 га. У ТОМУ ЧИСЛІ МАЄ ПРАВО ВЛАСНОСТІ на соняшник вагою 9520 кг., визнаний постановою дізнавача від 26.11.2025 року речовим доказом у кримінальному провадженні №42025222070000045.

Крім того, суд зазначає, що станом на час розгляду даної справи Головне управління Держгеокадастру у Харківській області у заявах по суті справи НЕ оспорює право постійного користування Дослідного господарства "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН земельними ділянками з кадастровими номерами 6321288000:03:000:0508,6321288000:03:000:0507, 6321288000:03:000:0506.

У даному разі, суд вважає необхідним зазначити, що об`єктом судового захисту відповідно до ст. 15 ЦК України є саме порушене, невизнане або оспорюване право чи інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні чи невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Саме така особа, яка спричинила ці наслідки для позивача щодо його права є стороною у спірному правовідношенні.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ст. 14 ГПК України).
Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу (ч.ч. 1, 4 ст. 45 ГПК України)
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц).
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття "сторона у спорі" може не бути тотожним за змістом поняттю "сторона у процесі": сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача.
Такі висновки наведені в постановах від 14.11.2018 у справі №183/1617/16, від 29.05.2019 у справі №367/2022/15-ц, від 07.07.2020 у справі №712/8916/17, від 09.02.2021 у справі №635/4741/17.
Отже, відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач залучається до участі у справі у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник). При цьому відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було б задовольнити позовні вимоги. З огляду на зміст наведених норм захисту в судовому порядку підлягають порушене право й охоронювані законом інтереси саме від відповідача (аналогічний висновок викладено в пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17).
Відтак належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (подібний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі №910/15792/20).
Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28.10.2020 у справі №761/23904/19, від 20.01.2021 у справі №203/2/19).
Якщо заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків іншої особи, яка не залучена до участі у справі як відповідач, вони не можуть бути розглянуті судом, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.11.2022 у справі №754/16978/21).
Пред`явлення позовної вимоги до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові та виключає необхідність надавати оцінку іншим аргументам скаржника, які стосуються передусім з`ясування обставин обґрунтованості/необґрунтованості позову, оскільки дослідженню цих обставин має передувати встановлення належного суб`єктного складу учасників спірних правовідносин (близький за змістом висновок сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі №910/15792/20).
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Пунктом 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 23.12.2021 року № 603 Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (далі – Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане. 
Згідно із пунктом 2 Положення визначено, що Головне управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, дорученнями Прем`єр-міністра України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, наказами Держгеокадастру, дорученнями Голови Держгеокадастру та його заступників, актами місцевої державної адміністрації та органів місцевого самоврядування, а також цим Положенням.
Відповідно до підпункту 16 пункту 4 Положення, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Харківської області. 
При цьому, відповідно до пункту є-1 статті 15-1 Земельного кодексу України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. 
Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України суб`єктом права власності на землю є держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади - на землі державної власності. 
Частина 2 статті 84 Земельного кодексу України передбачає, що право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. 
Суд зазначає, що Головне управління Держгеокадастру у Харківській області як орган виконавчої влади є лише розпорядником земель державної форми власності та не наділене жодними правами щодо спірного врожаю у розумінні статей 90, 95 Земельного кодексу України. Вказане зумовлено тим, що держава не делегувала Головному управлінню відповідних повноважень, що прямо випливає з положень Положення про Головне управління Держгеокадастру.
Предметом даного спору є вимога про визнання права власності на врожай соняшника, отриманий унаслідок виконання умов Договору на вирощування сільськогосподарської продукції від 16.01.2019, укладеного між ДГ «Мерефа» та ТОВ «Мілл-Агро», який був засіяний та вирощений у 2025 році на земельних ділянках з кадастровими номерами: 6321288000:03:000:0508 площею 33,983 га, 6321288000:03:000:0507 площею 35,9892 га та 6321288000:03:000:0506 площею 31,2451 га. 
Разом із тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що Головне управління Держгеокадастру у Харківській області приймало будь-які рішення або вчиняло дії щодо спірного врожаю соняшника, право власності на який позивач просить визнати. Судом також не встановлено факту наявності спору про право власності на зазначений врожай між позивачем та відповідачем, оскільки відсутні докази вчинення відповідачем дій, спрямованих на оспорювання чи невизнання такого права. Крім того, відповідно до положень, що регулюють діяльність Головного управління Держгеокадастру, вказаний орган не наділений повноваженнями щодо набуття, реалізації або оспорювання права власності на сільськогосподарську продукцію, у тому числі врожай.
Так, у постановах Верховний Суд постанова від 12.06.2019 у справі № 910/8472/18 та Верховний Суд постанова від 04.12.2019 у справі № 910/1362/19 зазначено, що обов`язковою умовою для задоволення позову про визнання права є наявність спору про право, який полягає у його невизнанні, оспорюванні або порушенні відповідачем. Верховний Суд неодноразово наголошував, що звернення до суду з вимогою про визнання права за відсутності факту його порушення, невизнання або оспорювання не відповідає завданням судочинства та не є належним способом захисту. Крім того, у постанові Верховний Суд постанова від 20.02.2019 у справі № 922/989/18 зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача, який не наділений повноваженнями щодо спірного майна та не вчиняє дій, що порушують право позивача, є підставою для відмови у задоволенні позову. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховний Суд постанова від 18.03.2020 у справі № 910/12787/17, де суд зазначив, що відсутність порушеного права або невідповідність обраного способу захисту є самостійною підставою для відмови у позові. 
З урахуванням наведених правових висновків Верховного Суду та встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що у даному випадку відсутній спір про право, а також, що відповідач не є належним суб`єктом спірних правовідносин, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N303-A, пункт 29).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.
У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Частинами 9, 10 статті 145 ГПК України встановлено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
З урахуванням викладеного, враховуючи те, що за результатами розгляду даної справи у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.02.2026 по справі №10745/2-19 (922/311/26).
Здійснюючи розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, враховуючи вимоги статті 129 ГПК України, а також висновки суду про відмову у задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем покладаються на нього.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд  

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.
Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.02.2026 по справі №10745/2-19 (922/311/26).
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.
Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.
Позивач - Дослідне господарство "Мерефа" Інституту овочівництва і баштанництва УААН (62479, Харківська область, Харківський район, с.Селекційне, код ЄДРПОУ 05460387).
Відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (61165, м. Харків, вул. Космічна, буд. 21, поверх 8-9, код ЄДРПОУ 39792822) .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілл-Агро" (код ЄДРПОУ 37460612, 62456, Харківська обл., Харківський р-н, смт. Буди, вул. 8-го березня, буд. 2-Д) .
Рішення складено та підписано 24.04.2026.

Суддя		В.О. Усатий