номер провадження справи 3/229/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2026 Справа №908/3899/25
м. Запоріжжя, Запорізька область
Господарський суд Запорізької області у складі судді Педорича С.І.,
за участю секретаря судового засідання Данилейко К.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу
за позовом: Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк» (вул. Генерала Алмазова, буд. 4а, м. Київ, Україна, 01011; ідентифікаційний код юридичної особи 14305909)
до відповідачів:
1) Фермерського господарства «ГОДЛЕВСЬКИЙ ВІКТОР СЕРГІЙОВИЧ» (71201, Запорізька обл., Бердянський район, смт. Чернігівка, вул. Соборна, буд. №111; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_3; ідентифікаційний код юридичної особи 19277402);
2) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );
про солідарне стягнення коштів,

за участю представників учасників справи:
від позивача: КАРДАШЕВСЬКА ГАННА МИКОЛАЇВНА (в режимі відеоконференції) - адвокат, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №10641/10 від 20.06.2022, довіреність №453/23 від 07.11.2023;
від відповідача 1: Богач Алла Олександрівна (в залі суду) - адвокат, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №002584 від 20.05.2020, ордер серії АР №1295347 від 16.02.2026;
від відповідача 2: Богач Алла Олександрівна (в залі суду) - адвокат, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №002584 від 20.05.2020, ордер серії АР №1295337 від 16.02.2026.

РУХ СПРАВИ.
29.12.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (скорочене найменування - АТ «Райффайзен Банк») до відповідачів - Фермерського господарства «ГОДЛЕВСЬКИЙ ВІКТОР СЕРГІЙОВИЧ» (скорочене найменування - ФГ «ГОДЛЕВСЬКИЙ В.С.»), та ОСОБА_1 , про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором №011/10892/1220124 від 27 жовтня 2021 року в загальному розмірі 18 114 305,76 грн, з яких: 16 000 000,00 грн основної заборгованості та 2 114 305,76 грн заборгованості за процентами. Судові витрати у справі в розмірі просить покласти на відповідачів.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2025 справу №908/3899/25 передано на розгляд судді Педоричу С.І.
Ухвалою суду від 02.01.2026 відкрито провадження у справі №908/3899/25; присвоєно справі номер провадження 3/229/25; постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначено на 28.01.2025 10:00 год. Учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.
06.01.2026 через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява від представника позивача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» - адвоката Кардашевської Ганни Миколаївни, про участь у вищезазначеному судовому засіданні у справі №908/3899/25 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів у системі ЄСІТС.
Ухвалою суду від 07.01.2026 задоволено заяву представника позивача АТ «Райффайзен Банк» - адвоката Кардашевської Ганни Миколаївни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи відеоконференцзв`язку.
Ухвалою суду від 28.01.2026 відкладено підготовче засідання до 17.02.2026 о 10:00 год.
16.02.2026 від представника відповідачів до суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи №908/3899/25 та заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.
Ухвалою суду від 17.02.2026 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання до 11.03.2026 о 14:00 год.
10.03.2026 від представника відповідачів до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву з клопотанням про поновлення строків на його подання.
Ухвалою суду від 11.03.2026 відкладено підготовче засідання до 19.03.2026 о 14:00 год.
17.03.2026 через систему «Електронний суд» до суду від представника позивача АТ «Райффайзен Банк» надійшла відповідь на відзив.
Ухвалою суду від 19.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу №908/3899/25 до судового розгляду по суті на 07.04.2026 о 14:30 год.
Ухвалою суду від 20.03.2026 задоволено заяву АТ «Райффайзен Банк» про забезпечення позову у справі №908/3899/25 та накладено арешт на рухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , а саме: автомобіль TOYOTA HILUX, 2014 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 .
У судовому засіданні 07.04.2026 технічна фіксація здійснювалась за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку: vkz.court.gov.ua.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов повністю, просить позовні вимоги задовольнити.
Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечив, з мотивів наведених у відзиві.
У судовому засіданні 07.04.2026 судом безпосередньо досліджені докази, які наявні в матеріалах справи.
У судовому засіданні 07.04.2026 суд визнав наявні документи достатніми для об`єктивного та всебічного розгляду спору, внаслідок чого після переходу до стадії ухвалення судового рішення, в судовому засіданні, в порядку статті 240 ГПК України, проголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини) та повідомлено, що повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення.
Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення сторін, встановив наступне.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.
Позов обґрунтовано не поверненням відповідачем-1 у передбачений термін кредиту, оформленого кредитним договором №011/10892/1220124 від 27 жовтня 2021 року, та не виконанням відповідачем -2 умов договору поруки №12/Д4-1-РБ/22/533 від 27 жовтня 2021, у зв`язку з чим позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 114 305,76 грн. Судові витрати покласти на відповідачів.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧІВ.
Інтереси відповідача-1 та відповідача-2 представляв адвокат Богач Алла Олександрівна. У відзиві поданому через систему «Електронний суд» 10.03.2026 від відповідача-1 позовні вимоги заперечуються.
Заперечуючи проти заявлених вимог, відповідач-1 зазначив, що між сторонами дійсно було укладено кредитний договір №011/10892/1220124 від 27.10.2021 (в рамках програми «Доступні кредити 5-7 9%»).
Вказує, що позивач застосовує для розрахунку заборгованості за кредитним договором підвищені ставки по кредиту, разом з тим, до матеріалів справи не додає жодних доказів про повідомлення позичальника, поручителя, заставодавця, про застосування таких ставок.
Крім того, звертає увагу суду, що згідно п.13 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що в період здійснення в Україні заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), забороняється підвищення процентної ставки за кредитним договором.
До кредитного договору №011/10892/1220124 від 27.10.2021 між АТ «Райффайзен Банк», як кредитором, та ТОВ «Україна - Новоказанкуватська», як заставодавцем, укладено договір застави №12/Д4-1-РБ/22/532. При стягненні з відповідачів суми заборгованості за спірним Кредитним договором, має враховуватися наявність забезпечення зобов`язань заставою на суму 7 112 400,00 гривень.
Вважає протиправним стягнення з відповідачів заборгованості за Кредитним договором у розмірі 18 114 305,76 гривень, за наявності забезпечення кредитних зобов`язань заставою.
Щодо поручителя вважає, що матеріали справи не містять належного відправлення Поручителю вимоги про його обов`язок здійснити погашення заборгованості за Кредитним договором, а тому можна вважати, що для Поручителя такий обов`язок не настав.

ВІДПОВІДЬ НА ВІДЗИВ (стислий виклад).
У відповіді на відзив позивач зазначив, що дія Закону №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» поширюється на споживче кредитування, і спрямований на захист громадян України в період пандемії від штрафних санкцій.
Вказує, що у відповідності до п.2.5. Кредитором направлялись письмові повідомлення про зміну процентної ставки шляхом направлення їх електронною поштою на адреси зазначені в договорах (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_1).
Позивачем, у порядку передбаченому Договором поруки, а саме: згідно з умовами пунктів 2.1. та 2.2., направлено на зазначену в укладеному договорі електронну адресу відповідача-2 (ІНФОРМАЦІЯ_1 )вимогу за вих.№188/2/792 від 26.11.2025 про погашення заборгованості за Кредитним договором, у зв`язку із неналежним виконанням умов останнього відповідачем-1.
У відповідності до Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та загальних засад цивільного законодавства України заставодержатель (Банк) на власний розсуд може застосувати способи звернення стягнення на предмети застави, тим більше обирати спосіб захисту права.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.
Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості у розмірі 18 114 305,76 грн за кредитним договором №011/10892/1220124 від 27 жовтня 2021 року та не виконанням відповідачем-2 умов договору поруки №12/Д4-1-РБ/22/533 від 27 жовтня 2021 року.
Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (чи отриманий від банку кредит, на яку суму; який розмір процентної ставки встановлений за користування кредитними коштами; в які строки і в якому розмірі кредит мав бути повернутий), чи мало місце порушення зобов`язань, які наслідки порушення зобов`язань боржником, чи є підстави для солідарного стягнення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» (надалі за текстом Позивач, Банк або Кредитор), та Фермерським господарством «ГОДЛЕВСЬКИЙ В.С.» (надалі за текстом - відповідач-1, Позичальник) було укладено кредитний договір №011/10892/1220124 від 27 жовтня 2021 року (надалі за текстом Кредитний договір).
Відповідно до умов Кредитного договору Кредитор зобов`язується надати Позичальнику кредитні кошти (надалі-Кредит) в формі Відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 16 000 000,00 гривень (шістнадцять мільйонів гривень 00 копійок), а Позичальник зобов`язується використати Кредит за цільовим призначенням, повернути Кредитору суму Кредиту, сплатити проценти та комісії, а також виконати інші зобов`язання, визначені Кредитним договором
Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору кінцевий термін погашення Кредиту -27 квітня 2023 р., або інша дата, визначена відповідно до п. 5.4. або статті 8 договору (останній день строку користування Кредитом до закінчення якого Позичальник зобов`язаний здійснити погашення заборгованості за договором в повному обсязі).
Стаття 3 Кредитного договору встановлює порядок надання кредиту, а саме: пунктом 3.2. зазначено, що на умовах Договору, після виконання Позичальником обов`язкових умов, зазначених в п.3.1. Договору, на підставі письмової заяви Позичальника про надання Кредиту (траншу), Кредитор зобов`язується надати кредитні кошти з позичкового рахунку шляхом безготівкового перерахування на зазначений Позичальником поточний рахунок Позичальника, відкритий у Кредитора для подальшого використання згідно з цільовим призначенням.
Банк виконав зобов`язання, передбачені Кредитним договором, і надав Позичальнику кредитні кошти в розмірі 16 000 000,00 гривень, що підтверджується первинними бухгалтерськими документами, а саме: заявками клієнта на видачу кредитних коштів, платіжними інструкціями та випискою по особовому рахунку.
Протягом строку фактичного користування кредитом до кінцевого терміну погашення кредиту включно Позичальник зобов`язаний щомісячно сплачувати Кредитору проценти, сума яких розраховується на основі змінюваної процентної ставки, розмір якої визначається для кожного процентного періоду відповідно до умов та в порядку, встановлених пунктами 2.2.-2.5. договору.
Розмір процентної ставки, що підлягає сплаті Позичальником в кожному процентному періоді (базова процентна ставка) визначається наступним чином:
Протягом участі позичальника в програмі розрахунок розміру базової процентної ставки здійснюється за формулою - Індекс UIRD +7%,
З дати позбавлення Позичальника права участі в програмі розрахунок розміру базової процентної ставки здійснюється за формулою - Індекс UIRD +7%.
Для розрахунку розміру Базової процентної ставки приймається значення Індексу UIRD станом на останній робочий день календарного місяця, що передує місяцю початку процентного періоду, для якого визначається розмір процентної ставки. Якщо для визначеної таким чином календарної дати Індекс UIRD не буде визначено з будь-яких причин, для розрахунку розміру Базової процентної ставки прийматиметься значення Індексу UIRD за найближчий попередній робочий день.
В будь-якому процентному періоді Базова процентна ставка не може перевищувати Максимальний розмір Базової процентної ставки, який становить 30% (тридцять процентів) річних (п. 2.1 -п. 2.3.Кредитного договору).
Відповідно до п.2.4 Кредитного договору розмір базової процентної ставки в першому процентному періоді становить 14,07% річних (Індекс UIRD станом на 30 вересня 2021 року дорівнює 7,07% річних).
Відповідно до п.2.5. Кредитного договору кредитор самостійно здійснює визначення розміру Базової процентної ставки відповідно до умов пункту 2.3. Договору та направляє письмове повідомлення Позичальнику, а в разі збільшення процентної ставки поручителям/заставодавцям/іпотекодавцям (у разі наявності) про зміну розміру Базової процентної ставки на відповідний Процентний період протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується новий розмір Базової процентної ставки.
Згідно п.2.6 Кредитного договору визначений та повідомлений Кредитором, відповідно до пунктів 2.3., 2.5. Договору, розмір Базової процентної ставки на відповідний Процентний період застосовується Сторонами без укладання договорів про внесення змін (додаткової угоди) до Договору. У разі незгоди Позичальника із збільшенням Базової процентної ставки, згідно пункту 2.3 Договору, Позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за Договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення про збільшення Базової процентної ставки. З дня погашення заборгованості за Договором у повному обсязі зобов`язання Сторін за Договором припиняються. При цьому до моменту повного погашення заборгованості, але не більше 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про збільшення Базової процентної ставки, застосовується попередній розмір Базової процентної ставки.
Відповідно до п. 5.1. - п. 5.2.Кредитного договору Позичальник зобов`язаний здійснити погашення заборгованості в порядку, визначеному Договором. Погашення частини кредиту здійснюється у розмірах та строки, які визначаються Графіком (Додаток 1 до договору), що підписується сторонами в момент укладення договору.
Відповідно до п. 5.3. Кредитного договору проценти за користування Кредитом Позичальник сплачує кожного місяця не пізніше останнього банківського дня відповідного календарного місяця та остаточно при погашенні Кредиту за наступні періоди:
- в першому календарному місяці користування Кредитом - за період з дня видачі Кредиту (траншу) по день, що передує передостанньому Банківському дню місяця;
- в наступних календарних місяцях - за період з передостаннього Банківського дня попереднього календарного місяця (включно) по Банківський день, що передує передостанньому Банківському дню поточного місяця;
- в останній календарний місяць користування Кредитом - за період з передостаннього Банківського дня попереднього календарного місяця (включно) по день, що передує даті повного погашення Кредиту.
В останній місяць користування кредитними коштами Позичальник зобов`язаний здійснити погашення кредиту та процентів в останній день строку користування кредитом, який визначений в пункті 1.3. договору (п.5.4. Кредитного договору).
Пунктами 5.5.-5.11 Кредитного договору унормовано право відповідача-1 (Позичальника) на отримання компенсації Процентів згідно державної підтримки відповідно до умов Програми.
Відповідно до п. 12.3 Кредитного договору повідомлення та інша кореспонденція між сторонами за цим договором здійснюється у письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів на всі адреси, зазначені в договорі та/або вручення відповідних документів під особистий підпис уповноваженого представника іншої сторони або іншим способом, який дозволяє достовірно довести дату та зміст відправленого або врученого повідомлення. Крім зазначеного, Кредитор має право направляти договір, повідомлення, інформацію та інші документи в електронній формі засобами систем дистанційного обслуговування рахунків, що використовується відповідно до умов укладеного сторонами договору, або з використанням інших погоджених сторонами систем електронної комунікації, або на електронну адресу Позичальника: ІНФОРМАЦІЯ_3.
За доводами позивача відповідачем-1 не виконано взяті на себе договірні зобов`язання, зокрема, ним у встановлений строк - « 27» квітня 2023 року, не здійснено погашення боргу за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в сумі 16 000 000,00 гривень, а також не сплачено проценти за користування кредитними коштами, які були нараховані до 27квітня 2023 року, в розмірі 2 114 305,76 гривень.
Для забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за кредитним договором №011/10892/1220124 від 27 жовтня 2021 року, між Банком та ОСОБА_1 (надалі-Поручитель, відповідач-2) був укладений договір поруки №12/Д4-1-РБ/22/533 від 27 жовтня 2021 року (надалі - Договір поруки).
Відповідно до п. 1.1. Договору поруки Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором солідарно з Позичальником за виконання Забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов Основного договору. Порукою за цим Договором забезпечується виконання Забезпечених зобов`язань у повному обсязі, включаючи, але не обмежуючись, сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків та сплату нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України сум тощо.
Пунктом 1.2. Договору поруки встановлено, що Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання Забезпечених зобов`язань у тому ж обсязі, що і Позичальник, в порядку та строки, визначені Основним договором, у тому числі при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання Забезпечених зобов`язань.
Відповідно до п. 2.1. Договору поруки у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) Позичальником всіх або окремих Забезпечених зобов`язань Кредитор набуває права вимагати від Поручителя виконання ним як солідарним боржником Забезпечених зобов`язань та сплати заборгованості за Забезпеченими зобов`язаннями, а Поручитель - зобов`язаний виконати вимоги Кредитора щодо виконання Забезпечених зобов`язань та сплатити заборгованість за Забезпеченими зобов`язаннями.
Пунктом 2.2. Договору поруки встановлено, що Поручитель зобов`язується здійснити виконання Забезпечених зобов`язань протягом 10 (десяти) календарних днів з дати відправлення Кредитором відповідної вимоги та в обсязі, зазначеному в такій вимозі (далі - Вимога). Вимога Кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання Поручителем Забезпечених зобов`язань в розмірі, визначеному Кредитором у Вимозі. Кредитор має право направляти вимоги Поручителю будь-яку кількість разів до повного виконання Забезпечених зобов`язань. 
Відповідно до п. 6.2 Договору поруки цей договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і скріплення печаткою Кредитора. Строк поруки, що встановлена Договором, за кожним Забезпеченим зобов`язанням становить 5 (п`ять) років від дня закінчення строку/настання терміну виконання відповідного Забезпеченого зобов`язання
Відповідно до п.6.4 Договору поруки повідомлення та інша кореспонденція між сторонами за цим договором здійснюється у письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів на всі адреси, зазначені в договорі та/або вручення відповідних документів під особистий підпис уповноваженого представника іншої сторони або іншим способом, який дозволяє достовірно довести дату та зміст відправленого або врученого повідомлення. Крім зазначеного, Кредитор має право направляти повідомлення, інформацію та документи в електронній формі засобами систем дистанційного обслуговування рахунків, що використовується відповідно до умов укладеного сторонами договору, або з використанням інших погоджених сторонами систем електронної комунікації, або на електронну адресу Поручителя: ІНФОРМАЦІЯ_1.
27 листопада 2025 року позивачем на електронну адресу відповідача-2 була направлена вимога про погашення заборгованості вих.№188/2/792 від 26.11.2025, згідно з якою позивач вимагав погасити заборгованість за Кредитним договором.
Вимога Банку була залишена без задоволення.
Наведені вище обставини зумовили звернення позивача до суду з цим позовом.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ.
Щодо основної суми боргу.
За змістом статті 11 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа мас право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа мас право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, п. 5 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України.
Приписами статей 626 та 627 ЦК України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Спірні правовідносини сторін є господарськими та врегульовані кредитним договором №011/10892/1220124 від 27 жовтня 2021 року.
Відповідачем-1 не надано заперечень щодо факту укладення між сторонами кредитного договору № 011/10892/1220124 від 27 жовтня 2021 року.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Як свідчать матеріали справи, Банк (позивач) свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, та надав Позичальнику (відповідачу-1) кредитні кошти в розмірі 16 000 000,00 гривень, що підтверджується заявками клієнта на видачу кредитних коштів, платіжними інструкціями та випискою по особовому рахунку.
Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Відповідачем-1 неналежно виконувалися прийняті на себе зобов`язання за Договором в частині повного та своєчасного погашення кредитної заборгованості. Строк повернення кредиту настав 27.04.2023.
Відповідачем-1 не надано заперечень щодо позову та доказів в обґрунтування відсутності заборгованості за кредитом в розмірі 16 000 000,0 грн перед Банком.
Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідач-1 доказів повернення кредитних коштів за Кредитним договором в суду не надав.
Щодо посилань відповідача-1 на необхідність врахування наявності забезпечення зобов`язань заставою на суму 7 112 400,00 гривень за договором застави №12/Д4-1-РБ/22/532 від 27.10.2021, укладеного між АТ «Райффайзен Банк», як кредитором, та ТОВ «Україна - Новоказанкуватська», суд зазначає, що доказів погашення кредитної заборгованості відповідача-1 перед позивачем за рахунок заставленого майна матеріали справи не містять.
Звернення стягнення на предмети застави регламентовано Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», в т.ч. ст. 24, яка містить вимогу для заставодержателя (обтяжувача) про обов`язок реєстрації в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження до початку процедури звернення стягнення.
А тому, у разі звернення Банком стягнення на предмети застави відповідно до зазначених вище договорів забезпечення, Банк мав 1) направити заставодавцям відповідні повідомлення, 2) внести в ДРОРМ відповідні відомості про початок процедури звернення стягнення.
Доказів вчинення банком вказаних дій відповідачами суду не надано, що свідчить про безпідставність тверджень відповідачів в цій частині.
При цьому, у відповідності до Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та загальних засад цивільного законодавства України заставодержатель (Банк) на власний розсуд може застосувати наведені способи звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості: як стягнення суми боргу солідарно з боржника та поручителя, так і зверненням стягнення на предмети застави. Доказів зворотного відповідачами не надано.
А отже, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача-1 суми основної заборгованості у розмірі 16 000 000,00 грн - є обґрунтованими.
Щодо стягнення заборгованості за процентами.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу.
Як унормовано пунктом 2.1. Кредитного договору протягом строку фактичного користування кредитом до кінцевого терміну погашення кредиту включно Позичальник зобов`язаний щомісячно сплачувати Кредитору проценти, сума яких розраховується на основі змінюваної процентної ставки, розмір якої визначається для кожного процентного періоду відповідно до умов та в порядку, встановлених пунктами 2.2.-2.5. договору.
За поясненнями представника позивача, які не спростовані відповідачем-1, сплата Банку процентів за користування кредитом здійснювалась Фондом розвитку підприємництва, в рамках Програми державної підтримки, в рамках якої за період з 27.10.2021 по 27.10.2022, у відповідності до умов пункту 5.5. Кредитного договору, Фондом розвитку підприємництва були компенсовані Банку проценти у розмірі 1 548 251,25 грн.
У зв`язку з порушенням відповідачем-1 умов Програми (несплата чергового платежу за кредитом) Фонд розвитку підприємництва з жовтня 2022 року припинив компенсацію відповідачу-1 процентів за користування кредитом.
За змістом пункту 5.10 Кредитного договору у разі позбавлення Позичальника права участі у Програмі (права на отримання державної підтримки за програмою) Позичальник зобов`язаний самостійно забезпечити сплату процентів з розрахунку Базової процентної ставки та/або іншої процентної ставки, визначеної договором.
За розрахунком позивача заборгованість відповідача-1 за відсотками станом на дату кінцевого терміну погашення кредиту становить 2 114 305,76 грн.
Щодо посилань відповідача про заборону підвищення процентної ставки за кредитним договором, відповідно до Закону №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», суд зазначає наступне:
30 березня 2020 року було прийнято Закон № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - «Закон № 540-ІХ»), яким внесено зміни в регулювання процентної ставки за кредитними договорами та доповнено Цивільний кодекс України нормою «В період здійснення в Україні заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), забороняється підвищення процентної ставки за кредитним договором».
Дія вказаного закону поширюється на споживче кредитування, і спрямований на захист громадян України в період пандемії від штрафних санкцій та гарантує, що кредитор в цей період не погіршить умови договору для позичальника, зокрема не підвищить процентну ставку за кредитом.
Суд зазначає, що розмір базової процентної ставки за умовами спірного договору є змінюваним та переглядається щоквартально, тобто банк не здійснював підвищення процентної ставки за кредитним договором самостійно.
Суд також звертає увагу на те, що розмір відсотків за умовами договору може змінитись як в більшу, так і в меншу сторону, і якщо в результаті перерахунку розміру базової процентної ставки він змінюється в більшу сторону, він все одно є мінімальним за умовами договору. Суд також враховує, що такі умови договору були погоджені сторонами вже під час дії карантину, спричиненого коронавірусною хворобою (COVID-19) та погоджені умови не суперечили вимогам чинного законодавства.
Суд також враховує, що відповідач-1 був обізнаний про змінюваний розмір базової процентної ставки, про формулу її нарахування, при цьому знав про порушення ним умов кредитного договору, та з жовтня 2022 року не сплачував відсотки, навіть за базовою процентною ставкою.
Щодо заперечень відповідачів про направлення письмових повідомлень Позичальнику/ Поручителю/ Заставодавцю щодо зміни процентної ставки за Кредитним договором.
Як вже встановив суд, сторони погодили змінюваний розмір процентної ставки, сторони погодили розмір базової процентної ставки, формулу розрахунку змінюваної ставки, а також строки, в які здійснюється перерахунок такої ставки.
Як свідчать матеріали справи, у відповідності до п.2.5. Кредитором направлялись письмові повідомлення про зміну процентної ставки шляхом направлення їх електронною поштою на адреси зазначені в договорах (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 179-192).
Щодо неналежного, на думку відповідача, способу направлення повідомлення про зміну процентної ставки електронною поштою, а не на поштову адресу відповідачів, суд враховує, що станом на момент відправки вказаних повідомлень, не здійснюється відправка пошти на адресу відповідача, оскільки зазначена територія перебуває під тимчасовою окупацією.
Наказом МІНІСТЕРСТВА РОЗВИТКУ ГРОМАД ТА ТЕРИТОРІЙ УКРАЇНИ 28.02.2025 №376, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за №380/43786, затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.
До вказаного Переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України віднесено с-ще Чернігівка Чернігівської селищної територіальної громади Бердянського району Запорізької області (з 26.02.2022, код UA23020150010043513).
Суд враховує, що листування електронною поштою є частиною ділових звичаїв в Україні, здійснення електронної переписки є усталеним звичаєм ділового обороту в Україні, що не вимагає договірного врегулювання, та визнається цивільним звичаєм за ст. 7 Цивільного кодексу України, що сторона, яка комунікує з іншою стороною за допомогою повідомлених нею засобів комунікації, діє правомірно та добросовісно, що в умовах воєнного стану, надсилання документів на електронну пошту, є доцільним.
Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 18.01.2023 у справі №910/15383/21.
Пунктом 12.3 Кредитного договору сторони унормували право Кредитора направляти договір, повідомлення, інформацію та інші документи в електронній формі засобами систем дистанційного обслуговування рахунків, що використовується відповідно до умов укладеного сторонами договору, або з використанням інших погоджених сторонами систем електронної комунікації, або на електронну адресу Позичальника: ІНФОРМАЦІЯ_3.
Пунктом 6.4. договору поруки сторони унормували, що Кредитор має право направляти повідомлення, інформацію та документи в електронній формі засобами систем дистанційного обслуговування рахунків, що використовується відповідно до умов укладеного сторонами договору, або з використанням інших погоджених сторонами систем електронної комунікації, або на електронну адресу Поручителя: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Отже, відповідач-1 у Кредитному договорі, а відповідач-2 у Договорі поруки зазначили адресу електронної пошти для комунікації з ними, а тому, зазначивши її в договорі, фактично виявили бажання, щоб ці засоби комунікації використовувалися для листування. Це, в свою чергу, покладає на відповідачів обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.
Також суд враховує, що доказів надання відповадачем-1 інформації щодо зміни місця свого знаходження, у відповідності до підпункту «д» пункту 6.2. Кредитного договору, позивачу не надавав.
Таким чином, суд вважає, що надані позивачем повідомлення про зміну процентної ставки шляхом направлення їх електронною поштою, є належними доказами у справі, які спростовують доводи відповідачів про неналежне направлення письмових повідомлень про зміну процентної ставки.
Відповідно до ч. 4 ст.1056-1 ЦК України, яка кореспондується з п.2.6. Кредитного договору, передбачено, що у разі незгоди позичальника із збільшенням процентної ставки позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення про збільшення процентної ставки. З дня погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі зобов`язання сторін за таким договором припиняються. При цьому до моменту повного погашення заборгованості, але не більше 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про збільшення процентної ставки, застосовується попередній розмір процентної ставки.
Отримавши у спосіб, передбачений договором, повідомлення про збільшення процентної ставки відповідач-1 незгоди зі збільшеної процентної ставкою не висловив, заборгованість за кредитом у 30 денний термін не погасив.
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок процентів за користування кредитому розмірі 2 114 305,76 грн, суд дійшов висновку, що вказаний розрахунок є правильним та підтверджується відповідним розрахунком позивача.
Отже, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача-1 суми заборгованості за процентами у розмірі 2 114 305,76 грн є обґрунтованими.
Щодо солідарного обов`язку відповідачів.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Поняття поруки закріплено у ст. 553 ЦК України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Договір поруки має бути укладений у письмовій формі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Частиною 1 ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включно зі сплатою основного боргу, процентів, неустойки, від шкодування збитків, крім випадків, коли поручитель зобов`язався відповідати за виконання зобов`язання частково (ч. 2 ст. 553, ч. 2 ст. 554 ЦК України).
Кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від боржника та поручителя разом, так і від будь-кого з них окремо (ст. 543 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 ст. 628 Кодексу визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем-2 укладено договір поруки №12/Д4-1-РБ/22/533 від 27 жовтня 2021 року.
Відповідачем-2 не надано заперечень щодо укладення договору поруки №12/Д4-1-РБ/22/533 від 27 жовтня 2021 року.
Умовами договору поруки передбачено, що поручитель зобов`язується здійснити виконання Забезпечених зобов`язань протягом 10 (десяти) календарних днів з дати відправлення Кредитором відповідної вимоги та в обсязі, зазначеному в такій вимозі (далі - Вимога). Вимога Кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання Поручителем Забезпечених зобов`язань в розмірі, визначеному Кредитором у Вимозі. Кредитор має право направляти вимоги Поручителю будь-яку кількість разів до повного виконання Забезпечених зобов`язань (пункт 2.2).
Беручи до уваги порушення Позичальником прийнятих на себе грошових зобов`язань та наявність заборгованості за Кредитним договором, Кредитор набув права вимагати погашення заборгованості від Поручителя у відповідності до умов Договору поруки №12/Д4-1-РБ/22/533 від 27 жовтня 2021 року.
27 листопада 2025 року позивачем на електронну адресу відповідача-2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) була направлена вимога про погашення заборгованості вих.№188/2/792 від 26.11.2025, згідно з якою позивач вимагав погасити заборгованість за Кредитним договором (а.с. 78-79).
При наданні оцінки вказаній вимозі позивача та доводам відповідача-2 щодо відсутності належного відправлення Поручителю вимоги, суд враховує викладену вище позицію щодо направлення повідомлень на електронні адреси відповідачів, які вони вказали в Кредитному договорі та Договорі поруки.
Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, суд вважає, що позивач, направивши вимогу про погашення заборгованості вих.№188/2/792 від 26.11.2025, в єдино можливий за теперішніх непередбачуваних та непереборних обставин спосіб, на електрону адресу Поручителя (відповідача-2), виконав свій обов`язок, передбачений пунктом 2.2 договору поруки №12/Д4-1-РБ/22/533 від 27 жовтня 2021 року.
Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Жодної з підстав для припинення дії договору поруки №12/Д4-1-РБ/22/533 від 27 жовтня 2021 року, визначених ст. 559 ЦК України, судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, оскільки заборгованість за тілом кредиту в розмірі у розмірі 16 000 000,00 грн та процентів за користування кредитом у розмірі 2 114 305,76 грн станом на час ухвалення рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, то позовна вимога про стягнення з відповідачів 1 і 2 солідарно є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.
Обставини, на які посилається позивач, доводяться розрахунком заборгованості (а.с.12), кредитним договором №011/10892/1220124 від 27 жовтня 2021 року (а.с. 13-24), договором поруки №12/Д4-1-РБ/22/533 від 27 жовтня 2021 (а.с. 25- 27), заявами клієнта на видачу кредитних коштів (а.с. 28- 46), платіжними інструкціями (а.с. 47-56), випискою по рахунку (а.с.57-77), листуванням позивача з відповідачами.
Обставини, на які посилається відповідач-1, доводяться договором застави №12/Д4-1-РБ/22/532 від 27.10.2021 (а.с.153-159).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.
Згідно зіст. 129 Конституції Україниоднією з засад судочинства є змагальність.
Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із ст. ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Також у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Враховуючи вище встановлені обставини, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.
За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на відповідачів відповідно до ст. 129 ГПК України.
Також суд враховує, що ухвалою суду від 20.03.2026 задоволено заяву АТ «Райффайзен Банк» про забезпечення позову та накладено арешт на рухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , а саме: автомобіль TOYOTA HILUX, 2014 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 .
За вказану заяву про забезпечення позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1331,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №23167 від 16.03.2026.
Враховуючи вжиття заходів забезпечення позову за заявою позивача, суд покладає на відповідача-2 судовий збір, який сплачений позивачем при поданні заяви про забезпечення позову.

Керуючись положеннями Цивільного кодексу України, ст.ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути солідарно з Фермерського господарства «ГОДЛЕВСЬКИЙ ВІКТОР СЕРГІЙОВИЧ» (71201, Запорізька обл., Бердянський район, смт. Чернігівка, вул. Соборна, буд. №111; ідентифікаційний код юридичної особи 19277402) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , Дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк» (вул. Генерала Алмазова, буд. 4а, м. Київ, Україна, 01011; ідентифікаційний код юридичної особи 14305909) заборгованість за кредитним договором №011/10892/1220124 від 27 жовтня 2021 року в загальному розмірі 18 114 305,76 (вісімнадцять мільйонів сто чотирнадцять тисяч триста п`ять гривень 76 копійок), з яких: 16 000 000,00 гривень (шістнадцять мільйонів гривень 00 коп.) основної заборгованості та 2 114 305,76 гривень (два мільйони сто чотирнадцять тисяч триста п`ять гривень 76 коп.) заборгованості за процентами. Видати наказ.
Стягнути з Фермерського господарства «ГОДЛЕВСЬКИЙ ВІКТОР СЕРГІЙОВИЧ» (71201, Запорізька обл., Бердянський район, смт. Чернігівка, вул. Соборна, буд. №111; ідентифікаційний код юридичної особи 19277402) на користь Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк» (вул. Генерала Алмазова, буд. 4а, м. Київ, Україна, 01011; ідентифікаційний код юридичної особи 14305909) суму 108 685,85 грн (сто вісім тисяч шістсот вісімдесят п`ять гривень 85 коп.) витрат зі сплати судового збору. Видати наказ.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , Дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк» (вул. Генерала Алмазова, буд. 4а, м. Київ, Україна, 01011; ідентифікаційний код юридичної особи 14305909) суму 108 685,85 грн (сто вісім тисяч шістсот вісімдесят п`ять гривень 85 коп.) витрат зі сплати судового збору за подання позову та 1331,20 грн (одну тисячу триста тридцять одну гривню 20 коп.) витрат зі сплати судового збору за забезпечення позову. Видати наказ.
Видати накази після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст рішення складено та підписано 13.04.2026.
Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за вебадресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.І. Педорич