Справа № 277/237/26
П О С Т А Н О В А
іменем України

19 березня 2026 року    селище Ємільчине

Суддя Ємільчинського районного суду Житомирської області Т.Г. Корсун, розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли із відділення поліції №1 Звягельського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя: АДРЕСА_1 , 
за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення
В С Т А Н О В И В:
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №464665 від 23.02.2026 року вбачається, що 23.02.2026 року близько 19 год 30 хв. в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини гр. ОСОБА_2 , психологічного характеру, виражався нецензурною лайкою, виганяв з будинку, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснив, що ніякого домашнього насильства психологічного характеру відносно своєї дружини не вчиняв, в той день вона забрала його платіжну картку, на яку він отримує зарплату. Він просив її повернути картку, вони посварилися. Це була побутовий конфлікт. 
Згідно із ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
За змістом ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.
При цьому, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).
Частиною 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Відповідно до пунктів 3, 14, частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі-Закон) домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство – це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Законом встановлено, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.
Отже, домашнє насильство є правопорушенням із матеріальним складом, обов`язковою ознакою якого є настання відповідних суспільно-небезпечних наслідків у виді шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого або реальної можливості заподіяння такої шкоди, тобто такої, що об`єктивно могла настати, але не настала через незалежні від волі кривдника обставини. У справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.
Так, у справах про психологічне домашнє насильства обов`язково необхідно встановлювати, які саме негативні наслідки для психологічного стану постраждалої особи, перелічені у пункті 14 частини першої статті 1 Закону, настали внаслідок дій кривдника.
Сварка, яка до таких наслідків не призвела, не може кваліфікуватись як домашнє насильство.
В обґрунтування доведеності інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення до матеріалів справи долучено: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 464665 від 23.02.2026 року; письмові пояснення гр. ОСОБА_2 від 23.02.2026 року; рапорт уповноваженої службової особи ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області Собецького В.С. від 23.02.2026 року та відеозапис події від 23.02.2026 року, з якого вбачається, що працівник поліції ознайомлює гр. ОСОБА_1 із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, від підпису якого останній відмовився. 
За наслідком аналізу матеріалів справи та встановлених обставин суддя вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства.
Матеріали справи не містять достатньої кількості належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1 дій, зазначених у диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП та настання (можливість настання) для потерпілої особи наслідків, зазначених у цій статті, водночас свідчення тільки ймовірної потерпілої сторони не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є зацікавленою.
З відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що 23.02.2026 року між гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відбулася сварка (конфлікт) побутового характеру, що жодним чином не доводить винуватості гр. ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Водночас на відеозаписі не зафіксовані обставини, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Крім того, рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки працівник поліції не є у цьому випадку безсторонньою особою. Тому рапорт не може бути доказом вини гр. ОСОБА_1 .
Відтак, проаналізувавши у цьому провадженні наявні у ньому фактичні дані, які як докази були зібрані поліцейськими, суд установив, що вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, не є доведеною з дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом», у розрізі такого.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, є недоведеним.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові КАС ВС від 8 липня 2020 року (справа №463/1352/16-а).
Згідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 173-2 ч. 2, 247, 264, 283, 284, 287-289 КУпАП, суддя
П О С Т А Н О В И В:
Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її винесення.

  Суддя		Т.  Г.  Корсун