ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 27 лютого 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/349/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якій просить:
визнати протиправними та незаконними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не виключення ОСОБА_1 з військового обліку (або зняття, залежно від актуального статусу в реєстрі) у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі станом на 23.02.2014 року;
визнати протиправними та незаконними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити ОСОБА_1 з військового обліку (або зняти, залежно від актуального статусу в реєстрі) у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі станом на 23.02.2014 року;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 внести відповідні відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. 19.05.1989 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на момент досягнення ним 40-річного віку (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 ) була чинною редакція ст. 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно з якою граничний вік перебування у запасі для осіб рядового складу становив 40 років. Відтак, з 24.02.2014 я законно набув право на виключення з військового обліку за віком. У 2015 році я був звільнений зі служби в органах МВС, та взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_5 . При прийнятті на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_5 не врахував факт досягнення позивачем граничного віку станом на 23.02.2014. Вважає таке взяття на облік протиправним, оскільки станом на 2015 рік позивач вже не підлягав взяттю на облік через досягнення граничного віку ще у 2014 році.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалу про відкриття провадження у справі від 20.01.2026 відповідач отримав до свого електронного кабінету 20.01.2026, що підтверджується довідкою про направлення електронного листа. Проте, у строк встановлений судом, відзиву на позовну заяву до суду не надав.
Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_2 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Позивача було звільнено зі служби в органах МВС України в 2015 році та 16.11.2015 взято на облік ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що наявні відмітка у військовому квитку позивача серії НОМЕР_1 від 16.11.1992.
Позивач вважає, що на момент досягнення ним 40-річного віку (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_4 ) була чинною редакція ст. 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно з якою граничний вік перебування у запасі для осіб рядового складу становив 40 років. Відтак, з 24.02.2014 він законно набув право на виключення з військового обліку за віком.
30.12.2025 позивач звернувся з заявою до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з тим, що станом на 23.02.2014 року, згідно з ч. 2 ст. 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (редакція від 01.01.2014), граничний вік перебування у запасі другого розряду для рядового, сержантського і старшинського складу становив 40 років. Таким чином, позивач досяг граничного віку, що є, як вважає позивач, безумовною підставою для припинення військового обов`язку та виключення з обліку, у зв`язку з викладеним просив розглянути питання щодо його статусу як військовозобов`язаного, провести процедуру виключення його з військового обліку (або зняття, залежно від актуального статусу в реєстрі) у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі станом на 23.02.2014 року, внести відповідні відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Листом від 09.01.2026 №11/103 ІНФОРМАЦІЯ_2 надав відповідь, якою відмовив позивачу у виключені з військового обліку, у зв`язку з тим що у 2014 році були внесені зміни до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" яким граничний вік перебування в запасі для рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу було підвищено з 40 до 60 років.
Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з позовною заявою для захисту своїх прав.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Преамбулою Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) визначено, що цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до частин другої, третьої статті 1 Закону № 2232-ХІІ військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення , посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно із частиною десятою статті 1 Закону № 2232-ХІІ громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, виконувати правила військового обліку, і встановлені законодавством.
Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Приписами частини 1 статті 34 Закону №2232-ХІІ передбачено, що персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, визначені Законом України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" № 1951-VIII від 16.03.2017 (далі за текстом - Закон № 1951-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону № 1951-VIII єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів - це інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Згідно зі статтею 3 Закону № 1951-VIII, основними засадами ведення Реєстру є:
1) обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
2) повнота та актуалізація відомостей Реєстру про призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
3) захищеність Реєстру та внесених до нього відомостей - держава гарантує захист бази даних Реєстру від несанкціонованого доступу та зловживання доступом, незаконного використання відомостей Реєстру, порушення цілісності бази даних Реєстру та його апаратного чи програмного забезпечення, а також гарантує дотримання законодавства щодо захисту персональних даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів, наявних у Реєстрі.
Так, ст. 5 Закону № 1951-VIII передбачено, що держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру…Органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є: уповноважений орган адміністрування держателя Реєстру; оперативні командування; територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя; Центральне управління Служби безпеки України; відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 1951-VIII до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 9 Закону № 1951-VIII передбачено, що призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право: отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
На виконання частини 1 статті 14 Закону № 1951-VIII, ведення Реєстру включає:
1) внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним;
2) внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами;
3) знищення повторного запису Реєстру в разі його виявлення.
Актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною (частина 3 статті 14 Закону № 1951-VIII).
Отже, у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів має відображатись повна та дійсна інформація щодо призовників, військовозобов`язаних і резервістів, для забезпечення ведення військового обліку громадян України. Органи адміністрування Реєстру, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зобов`язані вносити до Реєстру інформацію щодо призовників, військовозобов`язаних та резервістів, в тому числі і інформацію про проходження медичного огляду (військово-лікарської експертизи), а також проводити актуалізацію цієї інформації у разі її зміни.
Підстави взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього визначені статтею 37 Закону №2232-ХІІ.
Виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі.
У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку (ч.6 ст. 37 Закону № 2232-ХІІ).
Аналогічні норми містяться і в Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 (далі - Порядок № 1487).
Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 (далі - Порядок № 1487), визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами , органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності .
Відповідно до п. 2 Порядку № 1487 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до підпункту 8 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку № 1487) призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", а також надавати [ зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Відповідно до частини другої статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у редакції, чинній станом на 23.02.2014 (дату досягнення позивачем 40-річного віку), військовозобов`язані, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділялися на розряди за віком, зокрема: перший розряд — до 35 років; другий розряд — для рядового складу до 40 років, для сержантського і старшинського складу — залежно від військового звання до 45– 50 років. 
Частиною четвертою зазначеної статті було встановлено, що граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві. 
Згідно з частиною першою статті 32 вказаного Закону військовозобов`язані, які досягли граничного віку перебування в запасі, а також особи, визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби, підлягають виключенню з військового обліку та переведенню у відставку. 
Водночас судом установлено, що станом на 23.02.2014, тобто на момент досягнення позивачем 40-річного віку, останній продовжував проходити службу в органах Міністерства внутрішніх справ України, а отже, перебував у правовому статусі особи рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ, а не у статусі військовозобов`язаного, який перебуває у запасі. 
Суд звертає увагу, що у подальшому до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» були внесені істотні зміни, які набрали чинності до моменту звільнення позивача зі служби. Так, станом на листопад 2015 року діяла редакція Закону, відповідно до частини другої статті 28 якої військовозобов`язані рядового, сержантського і старшинського складу поділялися на розряди за віком: перший розряд — до 35 років; другий розряд — до 60 років. 
Крім того, частиною третьою статті 28 зазначеного Закону було визначено нові граничні вікові межі для осіб офіцерського складу, які перебувають у запасі, з установленням граничного віку перебування в запасі другого розряду до 60 або 65 років залежно від категорії складу. 
Отже, на момент звільнення позивача у 2015 році правове регулювання граничного віку перебування в запасі істотно відрізнялося від редакції Закону, чинної у 2014 році. З огляду на принцип дії нормативно-правових актів у часі (tempus regit actum), до спірних правовідносин підлягали застосуванню норми матеріального права, чинні на момент виникнення відповідних правових наслідків, а саме — на момент звільнення позивача зі служби та вирішення питання щодо взяття його на військовий облік. 
Таким чином, оскільки позивач припинив службу в органах МВС України у період дії редакції Закону, яка передбачала граничний вік перебування у запасі другого розряду до 60 років, підстав для його виключення з військового обліку за віком не існувало. 
Суд окремо наголошує, що сам по собі факт досягнення позивачем 40-річного віку 23.02.2014 не створює для нього правових наслідків у вигляді автоматичного виключення з військового обліку після звільнення у 2015 році, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин норми права в попередній редакції втратили чинність та не підлягали застосуванню. 
З огляду на викладене, взяття позивача на військовий облік 16.11.2015 ІНФОРМАЦІЯ_7 після його звільнення зі служби в органах МВС України відбулося відповідно до вимог чинного на той час законодавства України, а тому є правомірним та таким, що не порушує прав та законних інтересів позивача.
Відтак, суд приходить до висновку про відсутність протиправності у діях відповідача у даній справі.
У зв`язку з цим підстави для задоволення позову відсутні, а в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	А.О. Чеснокова