ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року	Львів	Справа № 300/280/24 пров. № А/857/33617/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді: Гуляка В.В. 
суддів: Матковської З.М., Шевчук С.М.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці Державної митної служби України, 
на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року (суддя – Панікар І.В., час ухвалення – не вказаний, місце ухвалення – м. Івано-Франківськ, дата складання повного рішення – не зазначена), 
в адміністративній справі №300/280/24 за позовом ТОВ «ВК-АВТО» до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України, 
про визнання протиправним та скасування картки відмови та рішення, 

встановив: 

У січні 2024 року позивач ТОВ «ВК-АВТО» звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України (далі – відповідач), в якому просив: 1) визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206080/2023/000135 від 02.11.2023; 2) визнати протиправним та скасувати рішення № UA206080/2023/000020/1 від 03.11.2023 про коригування митної вартості товарів.
Відповідач позовних вимог не визнав, вважаючи їх необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Позивач з доводами відповідача не погодився, в суді першої інстанції подав відповідь на відзив, у якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року позов ТОВ «ВК-АВТО» - задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів за № UA206080/2023/000020/1. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA206080/2023/000135 від 02.11.2023. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної митної служби України на користь ТОВ «ВК-АВТО» сплачений судовий збір в розмірі 7276,87 грн. (сім тисяч двісті сімдесят шість гривень 87 копійок). 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з невідповідністю висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з недоведеністю належними та допустимими доказами обставин, які мають значення для справи та які суд першої інстанції вважав встановленими, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що відповідач не погодився із заявленою декларантом митною вартістю товару та прийняв рішення про коригування митної вартості за №UА206080/2023/000020/1 від 03.11.2023 р., яким визначено митну вартість транспортного засобу за резервним методом та оформила картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №206080/2023/000135 від 03.11.2023 р. Зокрема, апелянт зазначає, що декларантом (позивачем) не було подано повного переліку документів для підтвердження митної вартості товару за ціною договору, а саме бухгалтерських документів, що стосуються оцінюваного товару. Також звертає увагу апелянт на те, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Вказує апелянт на те, що під час проведення відповідачем митних формальностей за МД автоматизованою системою аналізу і управління ризиками (АСАУР) спрацювали ризики щодо можливого заниження митної вартості товарів, в тому числі за кодом «105-2» та «106-2»: по даних товарах можливе заниження митної вартості товару відповідно здійснити перевірку правильності визначення митної вартості. Крім цього, джерело інформації для коригування митної вартості слугувала інформація з ЦБД, а саме МД № 23UA305160035940U3 від 27.10.2023, за якою здійснено митне оформлення подібного (аналогічного) автомобіля: Сідельний тягач марки MAN моделі TGX 18.400, визначена митна вартість якого 18200,00 Євро. На думку апелянта, суд першої інстанції формально підійшов до розгляду вказаної справи, та не розібрався у всіх обставинах справи не дав належної оцінку всім долученим доказам. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 по справі №300/280/24 та прийняти нове, яким відмовити ТзОВ «ВК АВТО» у задоволенні позовних вимог. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення. 
Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 
11.01.2020 між позивачем ТОВ «ВК-Авто» (Покупець) та фірмою Nutzfahrzeughandel von LKW& Baumaschinen (Німеччина) укладено контракт № 012020, за умовами якого продавець зобов`язується здійснити підбір та продаж засобів наземного транспорту, їх частин та обладнання, двигунів внутрішнього згорання, як нових так і тих, що були у використанні. Відомості про товар обумовлюються в інвойсі. Ціна на одиницю товару визначається в кожному окремому випадку та вказуються в інвойсі. Умови поставки DAР – Львів. Всі витрати за доставку товару здійснюється за рахунок продавця та включається у вартість товару (а.с.18). 
Доповненням № 3 від 13.07.2020 сторонами внесено зміни до контракту № 012020 від 11.01.2020, зокрема в п.1.3, п.2.1, п.4.3 Контракту: - п.1.3 загальна сума контракту складає 500000,00 (п`ятсот тисяч) EUR; - п.2.1 продавець поставляє товар згідно даного контракту на умовах DAР – м. Коломия, якщо інакші умови поставки не обумовлені іншими додатками до даного контракту; - п.4.3 оплата проводиться за безготівковим розрахунком після реалізації транспортних засобів не пізніше 100 робочих днів (а.с.19). 
Доповненням № 5 від 27.07.2022, сторонами, внесено зміни до контракту № 012020 від 11.01.2020, зокрема в п.1.3, п.2.1, п.4.3 Контракту: - п.1.3 загальна сума контракту складає 1500000,00 (один мільйон п`ятсот тисяч) EUR; - п.2.1 продавець поставляє товар згідно даного контракту на умовах DAР – м. Коломия, якщо інакші умови поставки не обумовлені іншими додатками до даного контракту на умовах DAР – не страхуються; - п.4.3 оплата проводиться за безготівковим розрахунком після реалізації транспортних засобів не пізніше 200 робочих днів (а.с.20). 
На виконання умов контракту від 11.01.2020 № 012020 позивачу поставлено сідельного тягача, призначеного для перевезення напівпричепів, марка - MAN, модель – TGX 18/520, календарний рік виготовлення – 2014, модельний рік виготовлення – 2015, номер шасі НОМЕР_1 , тип двигуна – дизельний, робочий об`єм циліндрів 15256 см3, потужність двигуна 383 кВт за ціною 11000,00 EUR, що стверджується рахунком № 069/2023 від 26.10.2023 (а.с.14, 33). 
З метою митного оформлення вказаного товару, 02.11.2023 позивач через свого декларанта подав для митного оформлення МД № 23UA206080006444U4 щодо товару за описом: моторний транспортний засіб сідельного тягача, призначеного для перевезення напівпричепів, марка - MAN, модель – TGX 18/520, календарний рік виготовлення – 2014, модельний рік виготовлення – 2015, номер шасі НОМЕР_1 , тип двигуна – дизельний, робочий об`єм циліндрів 15256 см3, потужність двигуна 383 кВт. Декларантом визначена митна вартість за основним методом у розмірі 11000,00 EUR (а.с.13). 
На підтвердження обґрунтованості заявленої в МД митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з декларацією такі документи: - рахунок-фактуру (інвойс) 069/2023 від 26.10.2023; - декларація про походження товару 069/2023 від 26.10.2023; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 02.10.2014; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 30.10.2023; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 11.05.2015; - зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 012020 від 11.01.2020; - доповнення до зовнішньоекономічного договору № 3 від 13.07.2020; - договір про надання послуг митного брокера б/н від 20.01.2020; - акт фізичного огляду від 01.11.2023; - копію митної декларації країни відправлення № 23DE88519122752E5 від 30.10.2023. 
Митним органом розпочато процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення про необхідність надання відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. За наслідком процедури консультацій посадовими особами Івано-Франківської митниці Державної митної служби України відмовлено в митному оформленні (випуску) товарів з причин коригування митної вартості. 
Вказану відмову оформлено карткою відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206080/2023/000135 від 02.11.2023 (а.с.65). 
Згідно мотивувальної частини оскаржуваної Картки, митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за вартістю визначеною декларантом, у зв`язку з невідповідністю обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару. Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. - заявлена вартість даних товарів нижча від подібних і аналогічних товарів митне оформлення яких здійснено. Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана: - якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи: - за наявності - інші платіжні та або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товарах: - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів; а у разі відсутності експертний висновок про вартість автомобіля, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Документи не надано. Крім того, під час форматологічного контролю встановлено, що у наданих декларантом документах, а саме в Копії експортної декларації країни відправлення відсутні числові значення складових вартості, що передбачено ст.54 п.6. ч.2 Митного кодексу України. Також встановлено, що загальна сума Контракту № 012020 від 11.01.2020 та Доповнення № 3 від 13.07.2020 до Контракту № 012020 від 11.01.2020 складає 500000,00 (п`ятсот тисяч) EUR, проте ТЗОВ "ВК-АВТО" згідно Контракту № 012020 від 11.01.2020 здійснило митне оформлення товарів на м/л “Коломия” загальною фактурною вартістю 1047390,00 EUR. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 54 МКУ, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МКУ) та методу 2г (ст. 63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу. Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 27.10.2023 № UA305160/2023/35940, за якою здійснено митне оформлення подібного (аналогічного). товару. Визначена митна вартість на рівні - 18200,00 EUR/шт.. 
У зв`язку із вищенаведеним, здійснено коригування митної вартості товарів та прийнято оскаржуване рішення № UA206080/2023/000020/1 від 03.11.2023, яким визначено митну вартість товарів за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України) (а.с.67). 
В мотивувальній частині рішенні (графа 33) визначено обставини прийняття оскаржуваного рішення та джерела інформації, що використовувались митним органом для визначення митної вартості зазначені ті ж самі що й в Картці відмови. 
03.01.2024 позивачем подана заява про перегляд рішення № UA206080/2023/000020/1 від 03.11.2023, до вказаної заяви додано: копію доповнення № 5 від 27.07.2022 до контракту № 012020 від 11.01.20220; копію рахунків-фактур (інвойсів 069/2023, 071/2023, 072/2023; копію платіжного доручення № 0410001 від 29.11.2023; копію витягу з рахунку продавця про надходження коштів по рахунку-фактурі 069/2023 від 27.10.2023; копію листа від продавця від 03.01.2024 про отримання коштів по рахунку-фактурі 069/2023 від 27.10.2023 (а.с.29-30). 
Листом від 09.01.2024 за № 7.21-1/7.21-15/13/139 відповідач повідомив позивача, що митницею не встановлено та не підтверджено додатковими документами належних відомостей в документах, що підтверджують всі складові митної вартості. Виходячи з вищенаведеного, Івано-Франківська митниця вказує про неможливість визнання заявленої декларантом митної вартості товару та скасування рішення про коригування митної вартості товару № UA206080/2023/000020/1 від 03.11.2023 у зв`язку з виявленими розбіжностями та непредставленням документів, які містять у своєму складі відомості про вартість товару та базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (а.с.31-32). 
Позивач, не погоджуючись із наведеним рішенням митного органу про коригування митної вартості товару та карткою відмови в прийнятті митної декларації, звернувся до суду з цим позовом. 

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені судом обставини справи свідчать про відсутність у відповідача фактичних підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості товару та прийняття оскаржуваної картки відмови. 
Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з врахуванням наступного. 
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.246 Митного кодексу України № 4495-VІ від 13.03.2012 (надалі, також - МК України), метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Частиною 1 статті 248 МК України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частина 1 статті 257 МК України).
Згідно з положеннями статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Частиною 4 статті 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Відповідно до частини 5 статті 58 МК України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, – це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (частини 1 та 2 статті 52 МК України).
Частинами 1 та 2 статті 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів (частина 1 статті 368 Митного кодексу України).
Зі змісту частин 1 та 2 статті 53 МК України видно, що Кодекс містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Згідно положень частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Вищенаведене кореспондується з положеннями частини 3 статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
З цього приводу, судом першої інстанції також вірно враховано, що пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI, передбачено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
З вищенаведеним положенням також узгоджуються перелічені у статті 8 МК України принципи здійснення державної митної справи, а саме на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.
Відповідно до ч.3 статті 53 МК України в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4)виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною 1 статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. 
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
Також статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною 1 статті 58 МК України визначено умови, за яких застосовується метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. В частині другій цієї статті передбачено, коли такий метод не застосовується. А саме: метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, в силу правового регулювання частини 4 і 5 статті 58 МК України, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно зі статтею 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.
З аналізу вищенаведених законодавчих приписів видно, що митний орган досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості, у тому числі якщо декларант самостійно визначає митну вартість за резервним методом. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині 3 статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.
Щодо доводів апелянта про те, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, то колегія суддів вказує на те, що дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.
Судом першої інстанції також вірно зазначено, що законом чітко окреслено умову, за наявності котрої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Таким чином, митний орган зобов`язаний чітко зазначити обставини, котрі викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, та обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
При цьому витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 року у справі № 809/946/17.
Судом першої інстанції також вірно враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 30.10.2018 по справі № 826/25605/15 про те, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
У розглядуваних правовідносинах підставою для прийняття відповідачем рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару стало неподання декларантом документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості транспортного засобу.
Досліджуючи перелік документів, який при митному оформленні, був наданий позивачем, судом встановлено наступні обставини, зокрема, для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, а саме: рахунок-фактуру (інвойс) № 069/2023 від 26.10.2023; декларація про походження товару 069/2023 від 26.10.2023; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 02.10.2014; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 30.10.2023; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 11.05.2015; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 012020 від 11.01.2020; доповнення до зовнішньоекономічного договору № 3 від 13.07.2020; договір про надання послуг митного брокера б/н від 20.01.2020; акт фізичного огляду від 01.11.2023; копію митної декларації країни відправлення № 23DE88519122752E5 від 30.10.2023.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до митного оформлення було надано документи, які повною мірою підтверджують числові значення складових митної вартості за першим (основним) методом, відомості у них не мають протиріч або розбіжностей, які б не дозволяли митному органу провести обчислення митної вартості товару за основним методом.
Судом першої інстанції також вірно взято до уваги подану позивачем копію доповнення № 5 від 27.07.2022 до контракту № 012020 від 11.01.20220; копію рахунків-фактур (інвойсів № 069/2023, № 071/2023, № 072/2023; копію платіжного доручення № 0410001 від 29.11.2023; копію витягу з рахунку продавця про надходження коштів по рахунку-фактурі 069/2023 від 27.10.2023; копію листа від продавця від 03.01.2024 про отримання коштів по рахунку-фактурі № 069/2023 від 27.10.2023.
Суд першої інстанції вірно вказав, що рахунок-фактура № 069/2023 від 26.10.2023, платіжна інструкція в іноземній валюті від 28.11.2023 (а.с.36) та лист-підтвердження про оплату від 03.01.2024, які стосуються товару, підтверджують факт виконання покупцем зобов`язання щодо оплати за товар, що відповідає правовій природі договору-купівлі продажу та реальному характеру його виконання (а.с.38).
Колегія суддів враховує те, що вищевказані документи містять всі реквізити, необхідні для ідентифікації придбаним ТОВ «ВК-АВТО» моторного транспортного засобу сідельного тягача, та підтверджують заявлену позивачем митну вартість ввізного товару.
При цьому, відповідач не вказав ні конкретних обставини, які викликали відповідні сумніви, ні причин неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, ні документів, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Отже, доводи митного органу щодо ненадання позивачем митному органу повного переліку додаткових документів, відповідачем не було обґрунтовано, яким чином вищевикладені обставини впливають на рівень митної вартості ввезеного товару. У той же час суд встановив, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та його числове значення.
Надані відповідачеві для здійснення митного оформлення документи надавали йому повне право під час митного оформлення товару застосовувати метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту), відповідно до ч. 1 ст. 58 МК України.
Верховний Суд неодноразово висловлював правові позиції, зокрема у справах №804/16980/14, № 815/2013/15, про те, що основним методом визначення вартості митної продукції, яка ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод за ціною договору (вартість операцій).
Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, виключають можливість застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом. Правильність визначення митної вартості позивачем відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена. 
Щодо доводів відповідача на підтвердження правомірності коригування митної вартості автомобіля суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (частина 2 статті 64 МКУ).
Як встановлено з графи 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, відповідач вказав, що митну вартість товару визначено згідно статті 64 МК України - резервний метод, митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Відповідно до статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: - ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; - системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; - ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; - вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; - ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; - мінімальної митної вартості; - довільної чи фіктивної вартості.
У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.
Крім того, виходячи з принципу послідовності, передбаченого статтею 57 МК України, відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен проводити консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією. При цьому застосування другорядних методів можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування основного.
Щодо доводів апелянта про те, що джерелом для коригування митної вартості товару, слугували відомості з МД від 27.10.2023 № UA305160/2023/35940, за якою здійснено митне оформлення подібного (аналогічного) товару, за митною вартістю 18200,00 EUR/шт. (а.с.24), то колегія суддів вважає такі безпідставними, оскільки відповідачем не доведено, що автомобіль, що ввозився за цією декларацією, має ідентичні пошкодження, ресурс пробігу, тощо як і оцінюваний транспортний засіб.
Крім того, судом першої інстанції вірно враховано, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. 
Доводи апеляційної скарги відповідача таких висновків суду не спростовують.
Також, колегія суддів враховує те, що цифровий рівень митної вартості імпортованого товару, що є нижчим від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом визначеним в декларації митної вартості, оскільки надані для митного оформлення документи не містять розбіжностей, а їхні дані піддаються обчисленню та підтверджують вартість товару.
Наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильності її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.12.2018 у справі № 815/228/17 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору.
Отже, на підставі з`ясованих у справі обставин суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач, приймаючи рішення № UA206080/2023/000020/1 від 03.11.2023 про коригування митної вартості товарів та картку відмови в митному оформленні (випуску) товару, діяв не на підставі чинного законодавства.
Тому суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позовних вимог.
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці Державної митної служби України – залишити без задоволення. 
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року в адміністративній справі №300/280/24 за позовом ТОВ «ВК-АВТО» до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування картки відмови та рішення – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	С. М. Шевчук