Справа № 598/182/26
провадження № 2/598/300/2026

РІШЕННЯ
іменем України

"23" березня 2026 р.   Суддя Збаразького районного суду Тернопільської області Левків А.І., розглянувши в місті Збаражі в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив: 

До суду звернулось ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 27 вересня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем по справі ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №8328144, згідно якого відповідачу було надано в кредит 5000 грн. строком на 360 днів зі сплатою процентів за користування коштами передбаченими в договорі. 28 жовтня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 28102025 відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 на суму 19145,97 грн., з яких: 4949,01грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 5146,96 грн. – заборгованість за відсотками та 9050 грн. заборгованість за пенею та штрафами. Вищевказаний борг виник внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, а тому позивач звернувся до суду із даним позовом. 
Ухвалою від 03 лютого 2026 року по даній справі відкрито спрощене провадження без повідомлення сторін та відповідачу надано строк, що не перевищує 15 днів з дня отримання копії вказаної ухвали, для подання відзиву на позов.
У відзиві на позов представник відповідача позов визнає частково, а саме визнає 4949,01 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 5146,96 грн. заборгованість за відсотками, а в стягненні 9050 грн. просить суд відмовити, враховуючи п.18 Перехідних положень ЦК України, якою позичальники звільняються від сплати неустойки (штрафу) за простроченні зобов`язання, що нараховані включно з 24 лютого 2022 року. 
Суд, розглянувши справу за наявними у ній матеріалами, встановив наступні обставини.
27 вересня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем по справі ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №8328144, згідно якого відповідачу було надано в кредит 5000 грн. строком на 360 днів зі сплатою процентів за користування коштами передбаченими в договорі, що підтверджується самим договором про надання споживчого кредиту (а.с. 6-17).
28 жовтня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 28102025 відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 на суму 19145,97 грн., з яких: 4949,01грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 5146,96 грн. – заборгованість за відсотками та 9050 грн. заборгованість за пенею та штрафами, що підтверджується самим договором та додатками до нього (а.с. 26-31).
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Ст.1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК Украни у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
За таких обставин вимоги позивача в частині стягнення неустойки у розмірі 9050 грн задоволенню не підлягають, оскільки договір укладений в період дії в Україні воєнного стану, а тому застосуванню підлягають обмеження, передбачені пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідачки в користь позивача 10095,97 грн. заборгованості за кредитним договором, а в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до ч.1, ч.2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, виходячи з такого розрахунку.
Сума задоволених вимог позивача складає 10095,97 грн зі заявлених 19145,97 грн, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1403,90 грн (10095,97 грн. ? 19145,97 грн. х 2662,40 грн. = 1403,90грн.).
На підставі наведеного та керуючись т.ст. 76, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 1054, 1056-1, 1077 ЦК України, п.18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, суд,

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (юридична адреса м.Київ вул.Симона Петлюри, буд.30, IBAN № НОМЕР_2 в АТ “ТАСкомбанк”) 10095,97 грн. (десять тисяч дев`яносто п`ять гривень дев`яносто сім копійок) заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1403,90 грн. (одну тисячу чотириста три гривні дев`яносто копійок) гривень сплаченого судового збору.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Дане рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення складено 23 березня 2026 року.

СУДДЯ        Андрій ЛЕВКІВ