Справа № 373/878/26
Провадження № 2/373/1096/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне рішення)

16 квітня 2026 року   м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі: 
головуючої судді Залеської А.О.,
за участю секретаря судових засідань Руденко О.М.,
розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:
13.03.2026 позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати просить покласти на відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 23.11.2000 по 11.05.2021 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 , який проживає з матір`ю (позивачкою) та перебуває на її утриманні. Самостійно задовольнити всі потреби дитини позивачка не може. Після фактичного припинення сімейних стосунків з відповідачем, а саме: з 2025 року відмовляється надавати будь-яку матеріальну допомогу на утримання сина. ОСОБА_2 працездатний, проходить службу у військовій частині в АДРЕСА_1 та має постійний дохід, а отже може сплачувати аліменти на утримання сина, що є рівним обов`язком обох батьків. 
Ухвалою суду від 17.03.2026 відкрито провадження в даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, оскільки відповідач не має зареєстрованого місця проживання, а фактичне місце його перебування невідомо. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином: шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України та поштовим відправленням документів та судової повістки за останньою відомою адресою реєстрації. Відзиву на позов відповідач не подав, інших заяв та клопотань від нього також не надходило.
За таких обставин, суд за згодою позивачки ухвалив проводити заочний розгляд справи відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та пояснила суду, що вони з відповідачем після розірвання шлюбу не припинили подружні відносини та ще кілька років проживали разом. Восени 2025 року вони остаточно розлучилися, відповідач з`їхав з дому і її мати( теща відповідача) зняла його з реєстрації в будинку АДРЕСА_2 . З тих пір їй (позивачці) невідомо місцеперебування відповідача. Вона лише знає, що він проходить військову службу у с. Дівички Бориспільського району. Контакту з відповідачем ні вона, ні син не мають, а він сам не проявляє цікавості до сина, не надає матеріальної допомоги на його утримання. На скільки їй відомо інших дітей чи утриманців відповідач не має. Зазначила, що син навчається, доходів не отримує, а вона працює, однак її заробітної плати (приблизно 20000 грн у місяць) не достатньо для забезпечення усіх матеріальних потреб дитини-підлітка. 
Дослідивши письмові матеріали, судом встановлено наступне.
Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 20.11.2008, виданого виконкомом Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 . Батько дитини - ОСОБА_2 , а мати – ОСОБА_1 (а.с.7).
Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11.05.2021 (справа №373/571/21) позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 23 листопада 2000 року розірвано (а.с.4-6).
Згідно Витягу з Дівичківської територіальної громади № 2023/002590620 від 29.03.2023 та з копії паспорта громадянина Серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , остання та її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8-10).
Відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру №2462659 від 16.03.2026 свідчить, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період часу з 27.03.2001 по 13.10.2025 був зареєстрований по АДРЕСА_2 (а.с.14).
Відповідь №2611530 від 16.04.2026 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів за повний 2025 рік свідчить, що ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) отримує щомісячно грошове забезпечення – виплату військовослужбовця (код доходу 185) у розмірі від 52224,33 грн до 22224,33 грн щомісячно, яке йому виплачує В/Ч НОМЕР_4 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), що знаходить в с. Дівички Бориспільського району (а.с.18). 
При вирішенні спору сторін суд керується наступним.
Частиною першою ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно положень ч. 1 та ч. 2 ст. 27 названої Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Статтею 141 Сімейного кодексу України також визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (п.7, 8 ст. 7 СК України).
В силу ч.2 ст. 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок стосується як матері, так і батька.
Згідно з ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно вимог ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд має враховувати: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
В силу ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
У частині 5 статті 183 СК України визначено, що за судовим наказом, тобто фактично у безспірному порядку, здійснюється стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей – однієї третини, на трьох і більше дітей – половини за робітку (доходу) платника аліментів. 

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно вимог ч.3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи обґрунтування позову, взявши до уваги надані позивачкою докази про наявність у них з відповідачем спільної дитини – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом з позивачкою, встановивши, що відповідач є працездатним, проходить військову службу в ЗСУ та має постійний дохід (заробіток), з огляду на заявлений розмір стягуваних аліментів – 1/4 частки від заробітку, що кореспондується з умовами для видачі судового наказу, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним.
Позивачка на підставі п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні позову та не сплачувала його, а тому в силу ч.1, ч.6 ст. 141 ЦПК України судовий збір у визначеному Законом розмірі: 1331,20 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. 

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77- 81, 82, 263-265, 268, 273, 279, 280 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити. 

Стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.03.2026, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ухвалення).
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачем до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду, а відповідачем – з дати постановлення ухвали про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення. 

Відомості про учасників справи: 
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя     А.О. Залеська