ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

18 лютого 2026 року	Справа №160/34409/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди у зв`язку з перебуванням на лікуванні внаслідок травми та захворювання, пов`язаних із захистом Батьківщини на підставі Постанови КМУ №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду у зв`язку з перебуванням на лікуванні внаслідок травми та захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини на підставі Постанови КМУ №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з лютого 2023 року по серпень 2024 року включно.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про порушення права позивача на отримання додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку з перебуванням на лікуванні внаслідок травми та захворювання, пов`язаних із захистом Батьківщини.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.12.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
25.12.2025 відповідачем надано відзив на позов, в якому він просив в задоволенні позову відмовити. Вказав, що Постановою №168 та Особливостями №729 встановлено такі умови для виплати винагороди в розмірі 100000 грн. за час перебування на лікуванні або реабілітації в закладах охорони здоров`я: наявність довідки військової частини про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва); пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні (отримання медичної та/або реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) внаслідок такого поранення. Проте, позивачем не було додано до позовної заяви довідки військової частини про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва). 
Окремо зауважив, що, виходячи з дати поранення позивача (12.06.2023), воно було отримане позивачем під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України. Відповідач вважає, що позовні вимоги про нарахування та виплату позивачу додаткової грошової винагороди за період до 27 вересня 2023 року (включно) не підлягають задоволенню, оскільки позивач був переведений з військової частини НОМЕР_2 НГУ та почав проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 НГУ тільки з 28 вересня 2023 року.
Також, на думку відповідача, всі заявлені позивачем періоди лікування в стаціонарі не пов`язані із отриманим ним 12.06.2023 пораненням (акубаротравмою), а пов`язані із лікуванням інших хвороб.
Отже, відповідач вважає, що в його діях відсутня протиправна бездіяльність щодо відмови у виплаті позивачу додаткової грошової винагороди у зв`язку із його перебуванням на лікуванні внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022 № 168.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.01.2026 відмовлено в задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про залишення позову без розгляду у справі №160/34409/25.
09.01.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві. Вказано, що відповідачем у відзиві не заперечується факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні та наявність бойової травми. При цьому, відповідач обмежився лише процедурними запереченнями. 
Позивачем також зауважено, що саме військова частина № НОМЕР_1 здійснювала його звільнення зі служби та остаточний розрахунок, а тому, відповідно до вимог законодавства, при звільненні війсковослужбовця, остання військова частина, в якій перебував військовослужбовець, повинна забезпечити виплату усіх належних йому сум. 
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 23.04.2025 № 87мтд, солдата ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, який проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та здав справи та обов`язки за посадою такелажника евакуаційного відділення взводу технічного обслуговування роти матеріальнотехнічного забезпечення 3-го батальйону оперативного призначення та звільненого відповідно до підпункту «Б» пункту два частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я: за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу)) з військової служби у запас наказом командира військової частини НОМЕР_1 ЦОТО НГУ Національної гвардії України від 15.04.2025 № 32 о/с, без права носіння військової форми одягу, 23 квітня 2025 року.
Відповідно до постанови ВЛК №162 від 07.10.2025, вбачається, що: «Солдат за мобілізацією ОСОБА_1 , 1978 р.н., (служба в ОВС з 03.09.2007 по 06.11.2015, НПУ з 07.11.2015 по квітень 2018; з 03.03.2022 по 23.04.2025 НГУ).
Рішенням медичної (військово-лікарської) комісії: «Наслідки акубаротравми (12.06.2023) у вигляді лівобічної початкової сенсоневральної приглухуватості». 
Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.
«Вертеброгенна радикулопатія С7 ліворуч, торакалгія, стадія ремісії на тлі остеохондрозу хребта з ураженням шийного, грудного та поперекового відділів, протрузій міжхребцевих дисків CS-C6 до 2,6 мм, L.3-SI, грижа міжхребцевого диску С6- С7 до 4,6 мм (оперативне лікування 10.02.2024 - висічення грижі міжхребцевого диску С6-С7 з міжтиловим корпородезом С6-С7 титановим імплантантом «Кейдж») з помірним порушенням статико-динамічної функції хребта. Гіпертонічна хвороба II стадії, ступінь АГ 3, гіпертензивне серце (ГЛШ), серцево-судинний ризик 3, транзиторна екстрасистолія, СН 0 ст.»
Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.»
Щодо перебування позивача на лікуванні у медичних закладах у спірний період, судом з матеріалів справи встановлено, що відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №292, позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 08.02.2023 по 21.02.2023 з таким діагнозом: Гіпертонічна хвороба ІІст., 3ст. Гіпертензивне серце (ГЛШ). Ризик 3 Міокардитичний кардіосклероз. НМК І ст. Хибна хорда в ЛШ. СН 0 ст. Вертеброгенна цервікоторакалгія. 
Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1751/1019, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 31.08.2023 по 25.09.2023 з таким діагнозом: Наслідки акубаротравми (12.06.2023р.) з двобічним сальпінгоотитом, цефалгічним, астено-невротичним синдромом. Гіпертонічна хвороба 1. ст 3. ГЛШ, p3. НМК Іст. СНО. 
Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №631/і/п, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 26.02.2024 по 05.03.2024 з діагнозом: Хронічний вертеброгенний радикуліт переважним ураженням С4-С7 ліворуч з вираженим больовим та м`язовотонічним синдромами (МКХ-10 G54.4). Розповсюджений остеохондроз шийного відділу хребта, протрузія речовини диску С6/C7.
Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №7783, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 05.03.2024 по 08.03.2024 з діагнозом: Хронічна вертеброгенна радикулопатія СЗ-С7 ліворуч, рецидивуюче-ремітуючий перебіг, стадія загострення, помірний больовий та м`язово-тонічний синдроми, корінцевий синдром, на тлі протрузій МХД СЗC4, C4-C5, С5-С6, кил МХД С6-С7, спондилоартрозу, спондильозу шийного відділу хребта. Хронічна вертеброгенна люмбоішіалгія, стадія загострення, помірний больовий та м`язово-тонічний синдроми на тлі протрузій МХД L3- L4, 14-LS, LS-SI, спондилоартрозу, спондильозу, поперекового відділу хребта, розповсюдженого остеохондрозу хребта. Деформуючий остеоартроз І ст. плечових суглобів. Гіпертонічна хвороба І ст., АГ 3 ст., ССР 2. СН ст А(CH 0).
Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №481, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 08.03.2024 по 21.03.2024 з діагнозом: Хронічна вертеброгенна радикулопатія С6 - Ст з помірним больовим, м`язово-тонічним синдромом на тлі остеохондрозу шийного відділу хребта, протрузії диску С6 - С7 (КТ в і д 27.02.2024р.). Гострий назофарингіт. 
Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № А4418, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 22.03.2024 по 15.04.2024 з діагнозом: G55.2, М51, М24.55, Z50.9 Компресія нервових корінців та сплетінь при ураженні міжхребцевих дисків.
Відповідно до Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 20.05.2024р., позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 30.04.2024 по 20.05.2024 з діагнозом: Хронічна вертеброгенна радикулопатія С6-С7 з помірним больовим та м`язово-тонічним синдромами на тлі остеохондрозу шийного відділу хребта, протрузій диску С6-С7. Хронічна вертеброгенна люмбоішалгія на тлі протрузій МХД L3-S1. ДОА плечових суглобів І ст. Гіпертонічна хвороба І ст., СН Па. Ангіопатія сітківки обох очей за гіпертонічним типом.
Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №9119, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 08.07.2024 р. по 15.07.2024 р. з діагнозом: Зміщення міжхребцевого диску С6-С7. Лівобічна радикулопатія С7. Виражений больовий, м`язево тонічний синдроми. Статикодинамічні порушення функції хребта. Стан після операції 10.07.24: Висічення міжхребцевої кили диску С6-С7. Міжтіловий корпородез С6-С7 титановим імплантом «кейдж».
Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1434 перебував на стаціонарному лікуванні в період з 15.07.2024 р. по 29.07.2024 р. з діагнозом: Хронічна вертеброгенна радікулопатія ст з вираженим больовим, м`язово-тонічним синдромом, помірним порушенням статикодинамічної функції хребта на тлі остеохондрозу шийного відділу хребта, протрузії диску С6 - С7 К(Т від 27.02.2024р.), СПО (10.07.2024р.): висічення міжхребцевої кили диску С6 - С7, міжтіловий корпородез С6 - С7 титановим імплантом «кейдж». Виразкова хвороба, активний гастродуоденіт. Гепатомегалія.
Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №802, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в період з 30.07.2024 по 13.08.2024 з діагнозом: Хронічна вертеброгенна радікулопатія С7 з вираженим больовим та м`язово-тонічним синдромом, помірним порушенням статикодинамічної функції хребта на тлі остеохондрозу шийного відділу хребта, протрузії диску С6- С7. СПО (10.07.24): висічення міжхребцевої кили диску С6-С7, міжтіловий корпородез С6-С7 титановим імплантом «кейдж». Гіпертонічна хвороба І, ст. 2, р. 3. CH0.
Згідно з посвідченням від 16.07.2025, ОСОБА_1 є учасником бойових дій.
Також, судом встановлено, що згідно з Довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 07.10.2024 №2656, позивач дійсно в період з 28.03.2022 по 03.05.2022, з 16.05.2022 по 14.11.2022, з 23.11.2022 по 28.12.2022, з 29.12.2022 по 07.02.2023, з 10.04.2023 по 05.08.2023 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оброни України, захисту бебезпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в ОТУ «Північ», ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в/ч НОМЕР_3 , ОТУ «Соледар».
Відповідно до Довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 31.03.2025 №847, військовослужбовець ОСОБА_1 дійсно в період з 01.12.2024 по 26.02.2024 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оброни України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в с. Серебрянка, Бахмутського району, Донецької області.
28.10.2025 позивач з метою отримання додаткової грошової винагороди у зв`язку із перебуванням на лікуванні у медичних закладах внаслідок травми та захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини за період з лютого 2023 року по серпень 2024 року включно, звернувся до відповідача із заявою.
Відповідачем листом від 13.11.2025 повідомлено позивача про те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, виплата додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини та знаходженні на стаціонарному лікуванні здійснюється особам, зазначеним у пунктах 1 та 11, які отримали травмування під час виконання бойових (спеціальних) завдань.
Враховуючи, що відповідачем позивачу протиправно не була нарахована та виплачена додаткова винагорода у розмірі 100 000,00 грн. як особі, яка отримала травму під час виконання обов`язків військової служби при захисті Батьківщини та проходила внаслідок цієї травми тривале стаціонарне лікування у медичних закладах, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно з ст.17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України №2232-XII).
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дія якого в подальшому була неодноразово продовжена та наразі триває.
Воєнний стан в розумінні положень ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XІІ (далі - Закон №2011) регулює основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, систему їх соціального та правового захисту, гарантії в економічній, соціальній, політичній сферах, сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.
Відповідно до ст.1 Закону №2011, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх з службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Згідно з ч.1 ст.9 Закону №2011, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошеве та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до п.2-3 ст.9 Закону №2011, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно з абз.1-2 п.4 ст.9 Закону №2011, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
З метою виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).
Згідно з п.1 Постанови №168, на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Відповідно до п.1-2 Постанови, виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Згідно з наказами про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Відповідно до п.5 Постанови № 168, вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.
01.04.2022 до Постанови №168 внесено зміни, якими передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Суд наголошує, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Крім цього, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, Міністром оборони України видано окреме доручення №912/з/23 від 23.06.2022 (далі-Окреме доручення), пунктом 7 якого встановлено, зокрема, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також, включати військовослужбовців, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної комісії).
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Довідка), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку №5).
У Довідці обов`язково зазначати: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).
Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі одночасно надавати висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.
Аналогічні норми містить і Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок №260), які набрали чинності 01.02.2023.
Так, пунктом 11 розділу XXXIV Порядку №260 визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Відповідно до п.12 розділу XXXIV Порядку №260, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Аналіз вказаних положень законодавства свідчить, що Постанова №168 встановлює умови, які необхідні для виплати збільшеної до 100000 грн винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення (травми, контузії, каліцтва).
Також, для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування на стаціонарному лікуванні.
Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що відповідно до Постанови ВЛК №162 від 07.10.2025, позивач 12.06.2023 отримав травму, яка пов`язана із захистом Батьківщини. А також отримав захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини.
Досліджуючи медичну документацію, суд звертає увагу, що вказані у ній діагнози узгоджуються із Постановю ВЛК №162 та за своїми медичними показниками, пов`язані із отриманою раніше травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини. Тому, суд критично оцінює наведені відповідачем мотиви, що з наданих позивачем документів неможливо беззаперечно встановити той факт, що позивач у спірний період перебував на стаціонарному лікуванні з метою лікування саме травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.
Суд констатує, що матеріалами справи підтверджено, що протягом періоду, у якому судом встановлено порушення прав позивача, оскільки останній дійсно перебував на стаціонарному лікуванні (отримував медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) у закладах охорони здоров`я у зв`язку з травмою та захворюванням, які пов`язані із захистом Батьківщини. Це підтверджується відповідними медичними документами, які містяться в матеріалах справи, зокрема постановою військово-лікарської комісії.
Під час судового розгляду справи відповідач не заперечував та не спростовував ані факту існування вказаних вище документів, ані викладеної у цих документах інформації. 
Також відповідач не надав до суду доказів та не навів аргументованих доводів щодо правомірності підстав невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за спірний період.
При прийнятті рішення суд враховує, що бездіяльність - це не вчинення у встановлений законом строк дії, яку суб`єкт владних повноважень повинен вчинити, та в даному випадку вказана бездіяльність стосується саме нарахування та виплати додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у відповідному розмірі. 
З огляду на наведене, відповідач, не нараховуючи і не виплачуючи позивачу збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я з лютого 2023 року по серпень 2024 року, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством, а отже, допустив протиправну бездіяльність.
Враховуючи встановлені під час розгляду обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, за період із лютого 2023 року по серпень 2024 року.
При цьому, задоволення вимог у такий спосіб не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, з огляду на таке.
Згідно з Рекомендацією №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Водночас, згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.
З урахуванням тієї обставини, що дії відповідача у розглядуваній ситуації не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко зазначений законодавчо, у даному випадку задоволення позову в частині дій зобов`язального характеру не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
На підставі вищевикладених положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з цим позовом, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.
У зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється. 
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити. 
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з лютого 2023 року по серпень 2024 року додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 за період з лютого 2023 року по серпень 2024 року додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, з урахуванням виплачених сум.
Розподіл судових витрат у справі не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник