УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №291/1541/24 Головуючий у 1-й інст. Гарбарук І. М. 
Категорія 63 Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого:  Галацевич О.М.,
суддів: Шевчук А.М., Григорусь Н.Й.,
за участю секретаря судового засідання: Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №291/1541/24 за позовом  ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Шипілов Олександр Вікторович, до Ружинської селищної ради Бердичівського району Житомирської області, ОСОБА_2 , про визнання недійсним рішення про зняття з реєстрації місця проживання,
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шипілова Олександра Вікторовича 
на рішення Ружинського районного суду Житомирської області, ухвалене 26 листопада 2025 року суддею Гарбарук І.М у селищі Ружин, 

в с т а н о в и в :
У грудні 2024 року адвокат Шипілов О.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що позивач з 31 січня 2000 року зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Власником зазначеного житлового приміщення є ОСОБА_2 .
Зазначав, що з наданих Ружинською селищною радою документів йому стало відомо про те, що за заявою власниці цього житлового будинку позивача було знято з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Посилався на те, що ОСОБА_2 страждає на захворювання, яке позбавляє її можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
З огляду на це вважав, що зняття позивача з реєстраційного обліку відбулося з порушенням вимог законодавства.
У зв`язку з викладеним просив визнати недійсним рішення Ружинської селищної ради Бердичівського району Житомирської області від 13 жовтня 2023 року про зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 26 листопада 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Шипілов О.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, а також стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вказує, що ОСОБА_2 під час подання заяви про зняття позивача з реєстрації не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, а рішення, прийняте Ружинською селищною радою, не відповідало внутрішній її волі. Зазначає, що ОСОБА_2 з 2012 року перебуває на обліку у лікаря-невропатолога з діагнозом хвороба Паркінсона, а з 1991 року – на обліку у лікаря психіатра з діагнозом F06.8. Посилається, що ним подано клопотання про витребування медичних документів з КНП «Ружинська центральна лікарня».На виконання вимоги суду до матеріалів справи було надано амбулаторні картки ОСОБА_2 та копії історії хвороби, однак зазначені документи не містять інформації щодо історії її захворювання з 1991 року, а наявні медичні записи датовані періодом після 01 серпня 2025 року. Також зазначає, що ним було подано клопотання до Ружинської селищної ради про надання відеозаписів, які б підтверджували факт особистого подання ОСОБА_2 заяви про зняття позивача з реєстрації, однак отримано відповідь про їх відсутність у зв`язку з обмеженим строком зберігання таких записів. Крім того, наголошує, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачами не спростовано наявні у ОСОБА_2 медичні діагнози, а довідка з Пенсійного фонду та довіреність на ім`я ОСОБА_3 , на його думку, не спростовують доводи позовної заяви.
15 січня 2026 року Ружинська селищна рада через систему «Електронний суд» подала відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 26 листопада 2025 року – без змін.
Зазначає, що доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди позивача з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, та не містять підстав для скасування судового рішення. Посилання позивача на наявність у ОСОБА_2 певних медичних діагнозів не свідчить про її нездатність усвідомлювати значення своїх дій під час подання заяви про зняття позивача з реєстрації, оскільки вона не визнана судом недієздатною чи обмежено дієздатною. Також зазначає, що позивач фактично перекладає на суд обов`язок щодо збирання доказів, що суперечить принципу змагальності сторін.
14 січня 2026 року ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подала відзив на апеляційну скаргу, у якому просила відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
У відзиві зазначила, що її цивільна дієздатність не обмежена, вона не визнана судом недієздатною, а тому має право самостійно вирішувати питання щодо користування належним їй житлом. Вказала, що позивач є колишнім чоловіком її доньки, шлюб з якою розірвано у 2016 році, не є членом її сім`ї та не має правових підстав для користування належним їй будинком. Крім того, посилалася на те, що рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 03 вересня 2024 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року, вже було встановлено відсутність підстав для задоволення вимог позивача щодо оскарження рішення про його зняття з реєстрації. 
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Шипілов О.В. апеляційну скаргу підтримав з підстав, викладених у ній.
Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи представник Ружинської селищної ради – Дмитрук К.Г. та Шоломіцька Н.П. у судове засідання не з`явилися, про причини неявки апеляційному суду не повідомили, тому суд дійшов висновку, що їхня неявка відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.
Заслухавши пояснення представників позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
13 жовтня 2023 року ОСОБА_2 , як власник житла, звернулася до Ружинської селищної ради із заявою про зняття ОСОБА_1 із зареєстрованого місця проживання у зазначеному житловому будинку.
За результатами розгляду поданої заяви рішенням Ружинської селищної ради Бердичівського району Житомирської області від 13 жовтня 2023 року ОСОБА_1 знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Законність прийняття зазначеного рішення та обставини подання ОСОБА_2 відповідної заяви вже були предметом судового розгляду у справі №291/926/24 за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Шипілов О.В., до Ружинської селищної ради Бердичівського району Житомирської області, третя особа – ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування рішення.
Так, рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 03 вересня 2024 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року, встановлено, що підпис у заяві власника житла проставлено в іншій графі у зв`язку з похилим віком ОСОБА_2 та наявністю у неї хвороби Паркінсона, яка супроводжується тремтінням рук, що підтверджується довідкою лікаря, однак зазначена обставина не свідчить про відсутність її волевиявлення щодо зняття позивача з реєстрації місця проживання.
Таким чином, питання щодо волевиявлення власника житла на зняття позивача з реєстрації вже було предметом судового розгляду та отримало належну правову оцінку судами.
Судами у справі №291/926/24 також встановлено, що ОСОБА_2 , як власник житла, особисто звернулася до Ружинської селищної ради із заявою про зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою, а під час проведення реєстраційних дій порушень з боку селищної ради не встановлено.
Крім того, судами встановлено, що позивач не перебуває у родинних відносинах із ОСОБА_2 , не є членом її сім`ї та не має інших правових підстав для користування належним їй житловим будинком.
Під час розгляду справи №291/926/24 позивач та його представник не ставили сумнівів щодо особистого подання ОСОБА_2 заяви про зняття позивача з реєстрації місця проживання.
Судом першої інстанції під час розгляду цієї справи встановлено, що станом на дату подання заяви про зняття позивача з реєстрації відсутнє рішення суду про визнання ОСОБА_2 недієздатною або обмежено дієздатною.
Із наявних у матеріалах справи медичних документів убачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у лікарів та має певні діагнози, зокрема тривожно-депресивний синдром. Разом з тим ці обставини самі по собі не свідчать про її нездатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Відповідно до статей 36–41 ЦК України питання про визнання фізичної особи недієздатною або обмежено дієздатною вирішується виключно судом.
Сам факт перебування особи на обліку у лікаря-психіатра або невропатолога не є підставою для висновку про її недієздатність чи нездатність усвідомлювати значення своїх дій.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» діє принцип презумпції психічного здоров`я, відповідно до якого особа вважається психічно здоровою і здатною усвідомлювати свої дії та керувати ними, доки інше не буде доведено у встановленому законом порядку.
Разом із тим одним із відповідачів у справі визначено Ружинську селищну раду Бердичівського району Житомирської області.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22 лютого 2023 року у справі №489/3691/20, у спорах щодо зняття особи з реєстрації місця проживання належним відповідачем є особа, за заявою якої проведено відповідну реєстраційну дію, тоді як орган реєстрації не є належним відповідачем, оскільки лише здійснює технічне виконання відповідних дій.
Отже, Ружинська селищна рада не є належним відповідачем у цьому спорі.
З урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 під час подання заяви не усвідомлювала значення своїх дій, фактично зводяться до оцінки її психічного стану та здатності усвідомлювати свої дії.
Водночас подання власником житла заяви про зняття особи з реєстрації місця проживання є реалізацією передбаченого законом права власника та не є цивільно-правовим правочином у розумінні положень Цивільного кодексу України.
Питання ж про визнання фізичної особи недієздатною або обмежено дієздатною вирішується виключно судом у порядку окремого провадження.
За таких обставин доводи апеляційної скарги щодо необхідності встановлення психічного стану ОСОБА_2 та призначення судово-психіатричної експертизи не можуть бути предметом дослідження у даній справі.
З цих підстав суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у витребуванні додаткових медичних документів та призначенні судово-психіатричної експертизи.
Також призначення почеркознавчої експертизи не могло вплинути на правильність вирішення спору по суті, оскільки обставини подання ОСОБА_2 заяви про зняття позивача з реєстрації місця проживання вже були предметом дослідження у справі №291/926/24, за результатами розгляду якої судами встановлено факт її звернення до органу реєстрації та наявність волевиявлення щодо зняття позивача з реєстрації.
Фактично доводи апеляційної скарги спрямовані на повторну переоцінку обставин, які вже були предметом судового розгляду у справі №291/926/24 та отримали належну правову оцінку судами.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо встановить, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для перерозподілу судових витрат немає.
Керуючись статтями 259, 268, 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шипілова Олександра Вікторовича залишити без задоволення, арішення Ружинського районного суду Житомирської області від 26 листопада 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий   

Судді : 

Повний текст постанови складено 12 березня 2026 року .