Справа № 683/1053/26
3/683/306/2026 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року м. Старокостянтинів

Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Луговий О.М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, 
за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 23 березня 2026 року о 22 год. 03 хв. по вул. Захисників України, 27 в м.Старокостянтинів, на порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом марки «Opel Vectra» н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіряного покриву обличчя, поведінка яка не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не визнав, зазначив, що не міг пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою тесту «Драгер», оскільки не міг видихнути повітря, так як йому нещодавно зробили операцію, а саме 27.02.2026 року, тому висловив бажання здати кров, у чому йому було відмовлено.
Заслухавши ОСОБА_1 дослідивши матеріали справи дійшов до наступного.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення зазначеної вимоги ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.
Ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_1 у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння та порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджена зібраними у справі та дослідженими доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 622624 від 24 березня 2026 року, в якому зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та його відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я; актом огляду щодо наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіряного покриву обличчя, поведінка яка не відповідає обстановці, та висновком щодо результатів медичного огляду КНП «Старокостянтинівська багатопрофільна лікарня» № 16 від 23 березня 2026 року щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння; та диском з відеозаписом означеної події із нагрудних камер поліцейських, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, на яких зафіксовано факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 та його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі.
Уважаю долучені до справи докази належними та допустимими, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.
Доказів, які би підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять.
Об`єктивних даних, які би вказували на відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , в матеріалах справи не встановлено.
Доводи ОСОБА_1 , про те що від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння він не відмовлявся, повністю спростовуються вищенаведеними дослідженими доказами, зокрема, відеозаписами, на яких видно, як ОСОБА_1 , неодноразово пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, так і в медичному закладі, проте він фактично відмовився, намагаючись зімітувати неможливість пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу "Драгер", не виконуючи при цьому вимоги інструкції (повітря у прилад належним чином не видихав), таким чином ухиляючись від огляду, після чого також відмовився проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння і в медичному закладі.
Не змінює факту вчинення ОСОБА_1 , правопорушення та не випливає на кваліфікацію його дій твердження останнього про те, що він просив відібрати для аналізу біологічний матеріал (кров), оскільки з відеозаписів поліцейських видно, що ОСОБА_1 , працівники неодноразово пропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу (приладу «Драгер»), що відповідає вимогам частини 3 розділу ІІ Інструкції, та в медичному закладі, як працівниками поліції та лікарем роз`яснено, що підстав для відібрання у нього біологічного матеріалу, зокрема крові, виходячи із положень 14 розділу ІІ Інструкції, немає.
На підтвердження обставин щодо неможливості пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу (приладу «Драгер») належних та допустимих доказів ОСОБА_1 суду надано не було.
Більше того, як видно з відеозаписів поведінка ОСОБА_1 , очевидно свідчить про його ухилення та фактичну відмову від проходження на вимогу поліцейського огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, а відтак від виконання передбаченого п.2.5 Правил дорожнього руху обов`язку.
Доводи ОСОБА_1 , що він не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці так і в закладі охорони здоров`я, з урахуванням його фактичних дій та по суті ухилення від проходження такого огляду на вимогу поліцейського, а також невизнання вини, суд вважає обрану тактику як намагання уникнути відповідальності за скоєне правопорушення, оскільки ці доводи повністю спростовуються зібраними у справі доказами, зокрема, наданими суду відеозаписами.
На відеозаписі повністю відображена процедура виявлення поліцейськими в процесі спілкування з ОСОБА_1 , явних ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіряного покриву обличчя, поведінка яка не відповідає обстановці), внаслідок чого поліцейськими неодноразово було запропоновано йому пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в закладі охорони здоров`я і подальша відмова ОСОБА_1 від проходження такого огляду .
Оцінюючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху – у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою особою, що притягується до адміністративної відповідальності, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП). 
Враховуючи особу правопорушника та беручи до уваги, що для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, переконаний, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір», що становить 665 грн. 60 коп. 
Керуючись ст.ст. 23, 40-1, 283, 284-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665 грн. 60 коп. 
Роз`яснити особі яка притягується до адміністративної відповідальності, що у випадку добровільної сплати штрафу та судового збору, оригінали квитанцій необхідно надати до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області (31100, вул.Миру, 9, м.Старокостянтинів, Хмельницького р-н., Хмельницької обл.) для долучення до матеріалів справи та у разі несплати правопорушником штрафу у 15 денний строк встановлений ч. 1 ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Згідно із ч. 2 ст. 308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Стягувач штрафу – Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, код ЄДРПОУ: 40108824, Хмельницької обл., Хмельницького р-н., м.Хмельницький, вул.Зарічанська, 7.
Реквізити рахунку для сплати/стягнення штрафу: отримувач: ГУК у Хмел.обл/Хмельн.обл/21081300; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37971775; банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.); номер рахунку UA748999980313060149000022001; код класифікації доходів бюджету 21081300; призначення платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (крім адміністративних штрафів за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі).
Стягувач судового збору – Державна судова адміністрація України, код ЄДРПОУ: 26255795, м. Київ, вул. Липська, 18/5.
Реквізити рахунку для сплати/стягнення судового збору: отримувач: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Строк пред`явлення постанови до примусового виконання становить три місяці з наступного дня після набрання нею законної сили.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області.

Суддя: