Справа № 420/15415/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошового забезпечення,
встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просить суд стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення у розмірі 56231,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач є опікуном малолітньої дитини ОСОБА_1 , батьком якої є ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер внаслідок гострої серцевої недостатності, що призвела до смерті, смерть не пов`язана з захистом ним Батьківщини. Позивач зазначає, що відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом МОУ від 07.06.2018 р. №260 вона, як законний представник малолітньої дитини має право на виплату грошового забезпечення, в тому числі одноразових додаткових видів грошового забезпечення, право на які у ОСОБА_3 виникло включно до дня його смерті. Позивач вважає, що відповідач - військова частина НОМЕР_1 порушив її право у зв`язку із виплатою грошового забезпечення сестрі загиблого ОСОБА_4 в сумі 56231,4, у зв`язку із чим просить суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення у зазначеній сумі.
Ухвалою від 23.05.2025 р. позовну заяву позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк на усунення недоліків.
Ухвалою від 06.06.2025 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.
10.06.2025 р. відповідач подав до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з огляду на порушення позивачем строків звернення до адміністративного суду. 
11.06.2025 р. представник позивача подав до суду додаткові пояснення по справі, в яких зазначив щодо відсутності підстав для залишення позовної заяви без розгляду.
13.06.2025 р. відповідач подав до суду клопотання про залучення третьої особи на стороні відповідача як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 
24.06.2025 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що позивач звернувся до відповідача в серпні 2023 року та травні 2024 року із заявами до командира військової частини НОМЕР_1 з приводу виплати спірного грошового забезпечення. Проте, відповіді отримано не було. Тобто, предметом позовних вимог в даному випадку могло б бути визнання протиправною бездіяльність військової частини у не розгляді звернень, оскільки рішення з тих чи інших обставин прийнято про відмову не було. Як висновок, позивачем в прохальній частині позову помилково зазначається, як спосіб захисту прав саме стягнення з суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, оскільки таке рішення прийнято ще не було. Враховуючи вищенаведене вважає, що позивач обрав невірний спосіб захисту порушеного права. Відтак, оскільки відповідачем у виплаті спірного грошового забезпечення позивачу не було відмовлено, у задоволенні цих позовних вимог вважає слід відмовити, як передчасних. Також вказує на порушення позивачем строків звернення до адміністративного суду без поважних на те підстав.
24.06.2025 р. відповідач подав до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. 
Ухвалою від 20.03.2026 р. відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення третьої особи. 
Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Оскільки від сторін не надходило заяв про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що підтверджено свідоцтвом про народження від 05.09.2018 р. серії НОМЕР_2 , виданим Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.
Відповідно до Розпорядження Кодимської районної державної адміністрації Одеської області від 13.04.2020 р. №97/А-2020 ОСОБА_2 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та призначено ОСОБА_1 опікуном малолітньої. 
17.01.2023 р. ОСОБА_3 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №1 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер внаслідок гострої серцевої недостатності, що призвела до смерті, смерть не пов`язана з захистом ним Батьківщини, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Кодимським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), лікарським свідоцтвом про смерть № 50 від 17.04.2023 р. КУ "Одеським обласним бюро судово-медичної експертизи", сповіщенням сім`ї від 17.04.2023 р. № 2658.
В липні 2023 року та 09.05.2024 р., позивач як законний представник малолітньої особи ОСОБА_2 зверталася до командира військової частини НОМЕР_1 із заявами про призначення виплати грошового забезпечення, право на які на момент виключення із списків особового складу набув колишній військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 . Вказані заява направлена через ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується відповідними листами від 18.07.2023 р. № 5579 та від 09.05.2025 р. № 3071
Відомості про надання відповідачем відповіді на заяву позивача матеріали адміністративної справи не містять. 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.05.2024 р. № 154 внесено зміни до п.2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.02.2024 р. № 38 та викладено його в наступній редакції: 
"Солдата ОСОБА_3 , 2839120932, водія 1-го механізованого взводу 1-ї механізованої роти 1-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем свого проживання внаслідок захворювання серця, у зв`язку зі смертю виключити зі списків особового складу та зі всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 з 16.04.2023 р, і направити документи до ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ).
Смерть не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
ІНФОРМАЦІЯ_6 , народився в м. Рибниця Республіки Молдова, українець, на військову службу за мобілізацією, на особливий період, призваний ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_1 ) 17.01.2023 р.
Похований в с.Лисогірка Подільського району Одеської області, Кодимської міської громади 18 квітня 2023 року. 
Сестра ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Законний представник неповнолітньої доньки ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Проживає за адресою: АДРЕСА_1 
Виплатити членам сім`ї або близьким родичам померлого одноразову грошову допомогу на поховання в розмірі, передбаченому законодавством України. Виплатити щомісячну премію в розмірі 523% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" за період з 01 березня 2023 року по 31 березня 2023 року та з 01 квітня 2023 року по 15 квітня 2023 року. 
Постійним або службовим не забезпечувався, в черзі на отримання житла не перебуває."
21.02.2025 р. представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом щодо надання інформації про розмір грошового забезпечення, яке підлягає виплаті після смерті ОСОБА_3 , коло осіб, що мають право на отримання грошового забезпечення, а також розміру частки, належної до виплати ОСОБА_2 . 
Згідно розрахункового листка від 23.06.2025 р. № 1562 відповідачем нараховано та виплачено сестрі ОСОБА_3 - ОСОБА_4 одноразову грошову допомогу на поховання у розмірі 12945 грн. та грошове забезпечення, в тому числі одноразових додаткових видів грошового забезпечення, право на які у ОСОБА_3 виникло включно до дня його смерті у розмірі 30879,45 грн. 
Вважаючи, що відповідач порушив право малолітньої дитини на виплату грошового забезпечення, позивач звернулась до суду. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до ч.4 ст.2 Закону України від 25.03.1992 р. № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-XII).
Згідно ст.1 Закону № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно ч.1 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Частиною 2 статті 9 Закону № 2011-XII установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам регламентовано Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 р. № 260 (далі - Порядок № 260, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу ХХХ Порядку № 260 у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.
У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.
Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату.
Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим.
Отже, пунктами 1 та 2 Розділу XXX Порядку № 260 на момент виникнення спірних правовідносин встановлено спеціальний імперативний механізм реалізації права на отримання грошового забезпечення військовослужбовця, яке не було ним отримане за життя, в якому коло суб`єктів-отримувачів визначено за принципом черговості та превалювання соціальних інтересів найбільш вразливих категорій. В разі смерті (загибелі) особи обов`язок військової частини щодо виплати належних сум виникає передусім перед дружиною (чоловіком), а за їх відсутності - перед законними представниками неповнолітніх дітей або особами на утриманні. Лише за умови відсутності визначених законом членів сім`ї право на виплату переходить до інших спадкоємців у загальному цивільно-правовому порядку.
Судом встановлено, що позивач є законним представником (опікуном) ОСОБА_2 , батьком якої є ОСОБА_3 , що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер внаслідок гострої серцевої недостатності, не пов`язаної з захистом ним Батьківщини. ОСОБА_3 на момент смерті проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та перебував у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 . 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.05.2024 р. № 154 вирішено виплатити членам сім`ї або близьким родичам померлого одноразову грошову допомогу на поховання в розмірі, передбаченому законодавством України. А також виплатити щомісячну премію в розмірі 523% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" за період з 01 березня 2023 року по 31 березня 2023 року та з 01 квітня 2023 року по 15 квітня 2023 року. 
Згідно розрахункового листка від 23.06.2025 р. № 1562 одноразову грошову допомогу на поховання відповідачем нараховано у розмірі 12945 грн., а грошове забезпечення, в тому числі одноразових додаткових видів грошового забезпечення, право на які у ОСОБА_3 виникло включно до дня його смерті, нараховано у розмірі 30879,45 грн. 
В липні 2023 року та 09.05.2024 р. позивач звернулась до відповідача із заявами, в яких просила нарахувати та виплатити недоотримане грошове забезпечення законному представнику доньки військовослужбовця ОСОБА_3 - ОСОБА_2 . Направлення відповідачу вказаних заяв підтверджується листами ІНФОРМАЦІЯ_5 від 18.07.2023 р. № 5579 та від 09.05.2025 р. № 3071, що наявні в матеріалах адміністративної справи.
Однак, всупереч приписів пунктів 1, 2 розділу ХХХ Порядку № 260 відповідачем не розглянуто вказані заяви, не нараховано й не виплачено недоотримане грошове забезпечення, що ним не заперечується. Відсутність належним чином оформленого наказу про нарахування та виплату недоотриманого грошового забезпечення або мотивованої відмови, свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень. 
На підставі наведеного, суд, керуючись ч.2 ст.9 КАС України, вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 про нарахування та виплату недоотриманого грошового забезпечення законному представнику доньки військовослужбовця ОСОБА_3 та за наслідком розгляду цієї заяви прийняти відповідне рішення згідно з Порядком № 260.
Стосовно доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду та залишення позову без розгляду, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.4 ст.123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Оцінивши доводи відповідача щодо порушення строків звернення до суду та заперечення з цього приводу представника позивача, суд зазначає наступне.
Статтею 122 КАС України встановлено загальні строки звернення до адміністративного суду. Проте при вирішенні питання про дотримання цих строків у спорах щодо соціальних виплат, зокрема грошового забезпечення військовослужбовців, необхідно враховувати специфіку правовідносин та правову природу оскаржуваної бездіяльності.
Суд наголошує, що спір у даній справі стосується триваючої бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , що полягає у непроведенні розрахунку та невиплаті грошового забезпечення законному представнику малолітньої доньки померлого військовослужбовця після неодноразових звернень позивача (у липні 2023 року та травні 2024 року).
У випадку, коли орган владних повноважень не розглянув заяву особи по суті та не прийняв відповідного рішення (позитивного або відмовного), стан правової невизначеності триває. До моменту, поки відповідач не вчинить активну дію (виплату або офіційну відмову), порушення прав позивача має безперервний характер. Отже, строк звернення до суду в таких випадках не може вважатися пропущеним, оскільки правопорушення триває в часі.
Враховуючи, що відповідач не надав доказів направлення позивачу обґрунтованої відповіді на її заяви, чим допустив стан триваючої бездіяльності, а також беручи до уваги обов`язок держави забезпечити особливий захист інтересів малолітньої дитини померлого військовослужбовця, суд доходить висновку про відсутність підстав для залишення позовної заяви без розгляду. 
Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
Положеннями ч.1 ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача. 
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки за результатами розгляду адміністративної справи суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог лише у зв`язку з неправильним формулюванням способів захисту та поновлення порушених прав, що не впливає на розмір судового збору, то з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 968,96 грн.
Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_4 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про стягнення грошового забезпечення задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_4 ) про нарахування та виплату недоотриманого грошового забезпечення померлого військовослужбовця ОСОБА_3 законному представнику його доньки ОСОБА_2 .
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_4 ) про нарахування та виплати недоотриманого грошового забезпечення померлого військовослужбовця ОСОБА_3 законному представнику його доньки ОСОБА_2 та за наслідком розгляду цієї заяви прийняти відповідне рішення згідно з Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 р. № 260.
В решті позовних вимог відмовити. 
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_4 ) судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко