Справа № 560/20615/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

19 лютого 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області (в особі Вижницького районного відділу поліції) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування позову зазначає, що працівниками відповідача вчинені протиправні дії, які перешкоджали поверненню йому тимчасово вилучених особистих речей, які визнані речовими доказами. 
У відзиві Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області просить відмовити у задоволенні позову. Посилається на те, що посадові особи відповідача діяли згідно з вимогами чинного законодавства.
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. 
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд виходить з такого. 
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 25.01.2022 у справі №713/156/22 задоволено клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №12022262060000045 від 23.01.2022. Накладений арешт на тимчасово вилучене майно ОСОБА_1 під час затримання його як підозрюваного, шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження, а саме: мобільний телефон марки "Samsung" сірого кольору у чохлі чорного кольору, джинсові штани темно-синього кольору, кофта чорного кольору, кросівки чорно-зеленого кольору марки "Nike", футболка синього кольору, балонова куртка синього кольору з біло-фіолетовими вставками.
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.08.2022 у справі №727/4321/22, залишеним без змін ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 13.10.2022, позивача визнано винним у вчиненні злочину та призначене покарання у вигляді позбавлення волі. Зазначеним вироком скасований арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 25.01.2022.
На цей час ОСОБА_1 відбуває покарання у Державній установі "Замкова виправна колонія (№58)". 
На звернення позивача щодо повернення йому вилученого майна відповідач листом від 20.10.2025 повідомив, що для його отримання заявнику необхідно подати нотаріально оформлену довіреність для отримання речей або довіреність, яка посвідчена начальником установи виконання покарань. Крім того, повідомленням від 24.12.2025 було роз`яснено порядок повернення речових доказів особам, яким вони належать. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке. 
Згідно зі ст. 98 Кримінально процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. За нормами статті 100 Кримінально процесуального кодексу України ( далі також КПК) речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. 
Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість. У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй документа вона зобов`язана відшкодувати володільцю витрати, пов`язані з втратою чи знищенням документа та виготовленням його дубліката. Речові докази та документи, надані суду, зберігаються в суді, за винятком випадків, передбачених частиною 6 цієї статті, а також речових доказів у вигляді громіздких або інших предметів, що вимагають спеціальних умов зберігання, які можуть знаходитися в іншому місці зберігання.
Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. 
Статтею 170 КПК встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 4 статті 174 Кримінально процесуального кодексу України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Єдині правила вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів, цінностей та іншого майна на стадії дізнання, досудового слідства і судового розгляду, а також порядок виконання рішень органів досудового слідства, дізнання і суду щодо речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна, встановлені Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженою спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 № 51/401/649/471/23/125 (далі Інструкція).
Згідно з п. 56 Інструкції відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу України у вироку, постанові судді або ухвалі суду, постанові органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття кримінальної справи повинно бути вирішене питання про долю речових доказів.
Як встановлено судом, вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12.08.2022 у справі №727/4321/22, залишеним без змін ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 13.10.2022, зокрема, скасований арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 25.01.2022. Вирішено повернути ОСОБА_1 зазначені вище речі/речові докази, зокрема мобільний телефон марки "Samsung" сірого кольору у чохлі чорного кольору, а також інші. 
Пунктом 58 Інструкції від 27.08.2010 встановлено, що після винесення вироку (ухвали), постанови про закриття кримінальної справи в книзі (журналі) обліку речових доказів робиться відмітка про прийняте рішення щодо речових доказів та іншого майна із зазначенням змісту та дати рішення. Рішення щодо речових доказів підлягає виконанню після набрання вироком (ухвалою) законної сили або після закінчення строку оскарження ухвали, постанови про закриття справи. 
Згідно з п. 60 Інструкції речові докази та інше майно, яке підлягає поверненню власникам, видається їм під розписку, яка долучається до кримінальної справи та нумерується наступним її аркушем. Про можливість отримання зацікавленими особами вилучених у них предметів та цінностей їм повідомляється письмово і копія такого повідомлення долучається до кримінальної справи. В розписці про отримання отримувач вказує дані свого паспорта або іншого документа, який засвідчує його особу та місце проживання. У разі неможливості особистої явки власника предметів і цінностей вони можуть бути отримані за його довіреністю іншою особою, розписка якої разом з довіреністю також приєднується до справи. Якщо власником є підприємство, установа, організація, предмети і цінності передаються їх представникам за наявності довіреності, документа, що засвідчує особу, та під розписку. 
Відповідно до статті 244 Цивільного кодексу України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Згідно з абзацом 3 ч. 3 статті 245 Цивільного кодексу України довіреність особи, яка тримається в установі виконання покарань чи слідчому ізоляторі, може бути посвідчена начальником установи виконання покарань чи слідчого ізолятора.
З аналізу вказаних вище норм вбачається, що право на отримання речових доказів належить власнику особисто або його уповноваженому представнику на підставі належним чином оформленої довіреності або довіреності, яка може бути посвідчена начальником установи виконання покарань чи слідчого ізолятора.
У даному випадку фактично йдеться про те, що належні позивачу предмети, що мають статус речових доказів, знаходяться на зберіганні в камері схову Вижницького районного відділу поліції Чернівецької області, тоді як позивач відбуває покарання у Державній установі "Замкова виправна колонія (№58)", яка знаходиться на території Хмельницької області. 
Водночас, нормами чинного законодавства не передбачена можливість пересилання речових доказів за місцем перебування власника/ за місцем відбування покарання. 
Судом встановлено, що у наданому на звернення позивача повідомленні відповідач не відмовив у видачі належних йому речей/речових доказів. Водночас, оскільки фактична передача речей позивачу особисто є неможливою з об`єктивних причин, наведених вище, у відповіді було роз`яснено про можливість та порядок отримання речей через уповноваженого представника. Для цього позивачу запропоновано надати оформлений належним чином документ (довіреність), який би дозволив правомірно видати речі іншій особі. 
З огляду на це, відповідач діяв у межах наданих йому повноважень, не відмовляючи позивачу по суті у вирішенні порушеного питання. Зазначене свідчить про відсутність підстав для визнання його дій неправомірними. 
Суд не заперечує ту обставину, що позивач має право на отримання належних йому речей, водночас звертає увагу на те, що законодавством визначений певний порядок їх отримання у випадку, коли місце знаходження речей та місце перебування особи, якій вони належать, є різними або віддаленими, або якщо особа з об`єктивних причин обмежена у можливості прибуття з метою передачі їй належного майна. 
Оскільки вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від основних вимог позову, які не підлягають задоволенню, підстави для задоволення цієї вимоги теж відсутні, відтак у задоволенні позову необхідно відмовити. 
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову - відмовити
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 19 лютого 2026 року

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 	
Відповідач:	Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області Вижницький районний відділ поліції (вул. Шухевича, 4,м. Вижниця,Вижницький р-н, Чернівецька обл.,59200 , код ЄДРПОУ - 40109079) 	

Головуючий суддя 		І.С. Козачок