154/732/26 
3/154/384/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИї

05 березня 2026 року м. Володимир
Суддя Володимирського міського суду Волинської області Кусік І.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Володимирського РВП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 , 
за ст. 130 ч.1 КУпАП, 
ВСТАНОВИЛА:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 590576 від 13.02.2026, 13.02.2026 року о 16.45 год. в м. Володимир по вул. Прирвокзальній водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Мерседес Бенц 200, д.н.з. НОМЕР_1 , маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння, тест на стан алкогольного спяніння проводився у встановленому законом порядку в газоаналізатор «Драгер 0512», чим порушив п. 2.9 ПДР України – керування ТЗ особами в стані алкогольного сп`яніння, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Дослідивши зібрані у справі докази, приходжу до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення з наступних підстав.
Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом. 
Згідно ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, підлягає встановленню чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.
Згідно з вимогами ст. 252, 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діянь, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого цим кодексом, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Судовий розгляд справи повинен проводитись у межах визначених у протоколі обставин про адміністративне правопорушення, який є фактичним обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення.
У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом. 
Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), також аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Обов`язок щодо збирання доказів, відповідно ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Сам протокол про адміністративні правопорушення, за відсутності інших доказів, не є, на думку суду, належним і допустимим доказом в розумінні ч.1 ст.251 КУпАП.
Отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а не підтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності. Аналогічна права позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 536/1703/17, адміністративне провадження №К/9901/3839/17. Суд не має права самостійно відшуковувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.
ОСОБА_1 надав суду письмові пояснення, у яких вказав, що 13.02.2026 о 16.45 год. його з невідомих причин зупинили працівники поліції. Ними не було задокументовано та доведено належними та допустимими доказами факту порушення ним положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу. На відео наявний лише короткий момент, коли попереду патрульного автомобіля рухається авто та зупиняється. Тобто, із матеріалів справи не вбачається будь-яких порушень правил дорожнього руху, за які його слід було б зупинити. Також ОСОБА_1 зауважив, що працівники поліції не роз`яснили йому його прав, не ознайомили з актом огляду та зі складеним протоколом. Наполягає на тому, що він був тверезий і категорично не згоден ні з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, ні з протоколом про адміністративне правопорушення. 
Зважаючи на те, що працівником патрульної поліції при складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП були грубо порушенні вимоги КУпАП та Інструкцій, а такий протокол з порушенням вимог законодавства, не може вважатися допустимим доказом і бути покладеним в основу доведеності вини особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_1 просив суд закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
До матеріалів справи долучено DVD-диск. 
З дослідженого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що працівниками поліції не було задокументовано та доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм таких положень ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього. На відео наявний лише короткий момент, коли попереду патрульного автомобіля рухається авто ОСОБА_1 та зупиняється.
Тобто, із матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити. До матеріалів справи працівниками поліції не долучено постанови про вчинення адміністративного правопорушення, що підтверджувала б законність зупинки його транспортного засобу.
У своїй правовій позиції Верховний Суд у постановах № 686/11314/17 та 161/7068/16а вказав, що якщо поліцейським не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ПДР, то вимога інспектора до водія про пред`явлення документів або проходження огляду на визначення стану сп`яніння є неправомірною.
На відео не зафіксовано й роз`яснення ОСОБА_1 його процесуальних прав та суті вчиненого правопорушення.
Також з відеозапису вбачається, що водій ОСОБА_1 вів себе адекватно, чітко відповідав на усі запитання поліцейського, його поведінка відповідала обстановці, ознаки алкогольного сп`яніння були відсутні. 
Крім цього, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не було повідомлено про початок здійснення відеофіксації. 
Таким чином, на відео відсутня інформація про причину зупинки транспортного засобу, роз`яснення поліцейським прав  ОСОБА_1 та повідомлення про початок відеозапису.
Підсумовуючи викладене, з урахуванням позиції ОСОБА_1 , вивчивши та оцінивши матеріали провадження та надані докази в їх сукупності, зважаючи на презумпцію невинуватості особи, суддя приходить до висновку, що у зв`язку з тим, що матеріалами справи не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ПДР, як наслідок, вимога інспектора до водія про пред`явлення документів або проходження огляду на визначення стану сп`яніння є неправомірною. Оскільки матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів, які б давали можливість поза розумним сумнівом зробити висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, суддя вважає, що провадження у справі, відповідно до ст.247 п.1 КУпАП, підлягає закриттю.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 9, 130 ч.1, 247 п.1, 256, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП – закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя         Ірина КУСІК