справа № 619/5437/25
провадження № 2/619/681/26

РІШЕННЯ
іменем України

16 лютого 2025 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області	
у складі	головуючого – судді	Болибока Є.А.	
за участю	секретаря судового засідання	Ломанової І.А.	

Справа № 619/5437/25
Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:
позивач: ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ»;
відповідач: ОСОБА_1 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження позов про стягнення заборгованості.
Стислий виклад позиції сторін.
12 вересня 2025 року ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ», в особі представника адвоката Журавльова С.Г., через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 14 331,44 грн, що складається з: заборгованості за кредитом ( в тому числі прострочена) – 4 987,33 грн; заборгованості  по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) – 9 344,11 грн. В обґрунтування позову посилалося на те, що 28.08.2020 між АТ«МЕГАБАНК» та ОСОБА_1 було укладено Договір № TDB.2020.0991.15056 про відкриття рахунків, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії. На Картковий рахунок-1 Банк надав Клієнту кредит, встановивши Доступний ліміт кредитної лінії у межах Максимального ліміту кредитної лінії, в сумі та на умовах визначених Кредитним договором. 03.09.2024 відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» набула право вимоги до боржників за основними договорами, в тому числі і за Кредитним договором № TDB.2020.0991.15056 від 28.08.2020, відповідно до якого боржником є ОСОБА_1 ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» 27.12.2024 уклало з ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло право вимоги, в тому числі і за кредитним договором № TDB.2020.0991.15056 від 28.08.2020, відповідно до якого боржником є ОСОБА_1 . Відповідач умови договору не виконала, що змусило кредитора звернутися за захистом порушеного права до суду.
У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі; як альтернативу, у разі якщо суд дійде висновку про наявність зобов`язань за спірним договором, обмежити розмір стягнення сумою основного боргу станом на 24.02.2022, без нарахування відсотків, штрафів та інших додаткових платежів, з урахуванням обставин непереборної сили, ліквідації первинного кредитора та відсутності належної комунікації з боку кредиторів ; відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі в частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 11 200,00 грн, як таких, що є явно неспівмірними складності справи, а також не підтверджені доказами їх фактичної необхідності; судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн покласти на позивача, або, у разі часткового задоволення позову, здійснити їх розподіл пропорційно задоволеним вимогам, з урахуванням завищеного характеру позовних вимог позивача; врахувати, що заочне рішення від 24 жовтня 2025 року у даній справі було скасоване, а виконавче провадження відкривалося на підставі рішення, яке втратило законну силу, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для подальшого виконання виконавчих дій. Зазначити, що кошти, стягнуті з неї у межах виконавчого провадження на підставі скасованого судового рішення, є безпідставно стягненими та підлягають поверненню у порядку, встановленому законом; здійснювати розгляд справи за наявними у справі матеріалами, без обов`язкової особистої участі відповідача, з урахуванням мого перебування за межами України. Зазначає, що позовні вимоги позивача, викладені в позовній заяві, не визнає та вважає їх такими, що заявлені з порушенням принципів добросовісності, розумності та співмірності, а також без належного врахування обставин непереборної сили, ліквідації банку та фактичної відсутності можливості належного виконання зобов`язань. Не заперечує факт укладення кредитного договору з АТ “МЕГАБАНК” та не мала наміру уникати виконання грошового зобов`язання в частині основного боргу, однак розмір та структура заявленої заборгованості є спірними та такими, що потребують перевірки судом. Також категорично заперечує проти нарахування відсотків після 24.02.2022, стягнення будь-яких додаткових сум, сформованих у період дії форс мажорних обставин, стягнення витрат на судовий збір та правничу допомогу в заявленому розмірі. Дані вимоги вважає завищеними, необґрунтованими та такими, що виникли з незалежних від неї обставин та не були належним чином доведені до її відома. Щодо обставини непереборної сили, як підстава звільнення від відповідальності з 24 лютого 2022 року на території України триває повномасштабна збройна агресія рф, що відповідно до законодавства України та усталеної судової практики визнається обставиною непереборної сили. Відповідно до ст. 617 ЦК України, особа звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо таке порушення стало наслідком дії форс-мажорних обставин. Попри відсутність у кредитному договорі окремого пункту про форс-мажор я маю право посилатися на норми закону, оскільки закон має вищу юридичну силу, ніж умови договору. Об`єктивна неможливість виконання зобов`язання була зумовлена тим що вона була змушена покинути місце проживання у м. Харків у зв`язку з бойовими діями, перебувала за межами України протягом багатьох місяців 2022-го року, про що свідчать докази у вигляді закордонного паспорту, а також разом з тим вона втратила доступ до частини особистих документів у м. Харків, включаючи договір з АТ “МЕГАБАНК”. Таким чином, вона не мала фізичної можливості звернутися до АТ “МЕГАБАНК” для погашення кредиту, а також не мала стабільного доходу. В вересні 2022 року вона повернулась до України і проживала в статусі ВПО, що підтверджується записами про офіційне працевлаштування в іншому населеному пункті, які свідчать про фактичне непроживання за адресою реєстрації у відповідний період. Зазначає, що впродовж цього часу онлайн-банкінг банку не працював, а офлайн-обслуговування було фактично відсутнє. Однак, вона не була бездіяльна - в результаті проведених досліджень дізналась, що АТ “МЕГАБАНК” перебував у стані ліквідації і на той час жоден представник банку не зв`язався з нею, отже вона не була належним чином повідомлена про порядок погашення заборгованості, актуальні реквізити та точну суму боргу. Дії позивача, який нараховував відсотки без належної комунікації з нею, не забезпечив можливість виконання зобов`язання та звернувся до суду з вимогами, що у декілька разів перевищують основну суму боргу, мають ознаки зловживання правом. Щодо неправомірності заявленого розрахунку заборгованості вказує, що у 2023 році до неї звернулися по телефону треті особи з вимогами сплатити суму, яка вдвічі перевищувала тіло кредиту, без надання детального розрахунку, підтвердження правонаступництва та обґрунтування підстав нарахування. Згодом, звернувшись безпосередньо до банку на електронну адресу, яка на той час була вказана на сайті, вона отримала іншу суму - 8 862,27 грн, яка також суттєво перевищувала тіло кредиту та не була належним чином обґрунтована, а реквізити для оплати були надані зі стороннього емейлу, власник якого не надав ані обґрунтування суми з розрахунками ані гарантії того що оплата буде зарахована саме на рахунок АТ “МЕГАБАНК” і кредит буде повністю погашений. Таким чином, заявлена до стягнення сума була непрозорою, економічно необґрунтованою і такою, що не відповідає принципам справедливості та співмірності. Пізніше, у 2023 році, вона перевірила свою кредитну історію в Бюро Кредитних Історій і згідно зі звітом, який є офіційним джерелом інформації з реєстру, проценти за спірним кредитом нараховувалися лише до липня 2022 року, а у серпні 2022 року заборгованість була обнулена. Наданий звіт з Бюро Кредитних Історій підтверджує, що вона не мала простроченої заборгованості. Це свідчить про відсутність умислу на ухилення від виконання зобов`язань, а також про те, що невиконання зобов`язань за спірним договором було зумовлене виключно відсутністю належної комунікації з боку кредитора та об`єктивними обставинами воєнного часу. Звертає увагу на її добросовісність і відсутність системного порушення фінансової дисципліни, про що свідчать всі виконані кредитні зобов`язання в інших банках. Про те що поточним кредитором в результаті відступлення права вимоги є ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ», а також про нарахування відсотків за кредитом вона дізналась у грудні 2025 року після арешту її банківського рахунку в результаті дії виконавчого провадження. До її відома не була доведена інформація про детальний розрахунок суми боргу та зміну кредитора, а сума нарахованих відсотків станом на грудень 2025 року перевищує суму кредиту і є несправедливо нарахованою без врахування обставин форс-мажору. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, оскільки АТ “МЕГАБАНК”, з яким вона уклала договір, як і ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» не надавав жодних послуг і комунікацій після 24 лютого 2022 року, а також враховуючи обставини непереборної сили, вважає відсутніми правові підстави для покладення на неї відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, з огляду на дію обставин непереборної сили. Щодо витрат на правничу допомогу і судовий збір, то вважаю їх такими, що не підлягають стягненню з неї, з огляду на їх явну неспівмірність складності справи та розміру заявлених вимог. Справа є типовою і малозначною, не потребувала значних витрат часу чи спеціальних правових знань, а заявлений розмір витрат на правничу допомогу є явно завищеним та не відповідає принципу розумності. Крім того, позивачем не доведено фактичну необхідність зазначених витрат, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для їх стягнення з неї. Щодо судового збору зазначає, що покладення на неї витрат зі сплати судового збору можливе виключно за результатами розгляду справи по суті та пропорційно задоволеним вимогам. З огляду на завищений розмір заявлених вимог, відсутність належної комунікації з боку позивача та обставини воєнного часу, прошить суд у разі часткового задоволення позову здійснити пропорційний розподіл судових витрат або покласти їх на позивача.
У відповіді на відзив представник ТОВ «ФК «ЄВРОКРЕДИТ» Журавльов С.Г. просить задовольнити позовну заяву у повному обсязі. Посилається на те, що відповідач до відзиву на позовну заяву додає документ «Кредитна історія УБКІ», вказуючи, що, начебто, такий документ доводить відсутність у неї заборгованості за Кредитним договором № TDB.2020.0991.15056 від 28.08.2020. Проте, із такими твердженнями відповідача не погоджується, вважає їх безпідставними та необґрунтованими у зв`язку з наступним. 1.1. Кредитний звіт з Українського Бюро Кредитних історій не є належним доказом, у зв`язку з тим, що він не відображає повну інформацію з кредитної історії; подавати інформацію до Бюро можуть лише Користувачі, що уклали з ним Договір; укладення Договору з Бюро та подання інформації є правом, а не обов`язком; Кредитний звіт повинен бути оформлений належним чином. У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що, начебто, «…у серпні 2022 року заборгованість була обнулена. Наданий звіт з Бюро Кредитних Історій підтверджує, що я не мала простроченої заборгованості». До відзиву на позовну заяву було додано доказ «Кредитна історія УБКІ»: Це має бути документ з передбаченими законом реквізитами. Для електронного документа це має бути електронний документ підписаний електронним цифровим підписом, який суд може перевірити програмними засобами та витребувати його оригінал. Для паперового документа це має бути документ який має такі реквізити як дату, номер, назву особи-видавника, її адресу, підпис, розшифрування підпису (прізвище і посаду особи підписанта); 2. Цей документ видається на запит; 3. Цей документ має форму кредитного звіту. Доказ «Кредитна історія УБКІ» не містить ознак документа, не містить зазначення про те чи це копія, чи оригінал, не містить вказівки на особу, у якої він міститься. Отже, він не відповідає вимогам ЦПК України про те, що суду подаються докази в оригіналі чи належним чином засвідченій копії. Тобто, законодавчо передбачено, що у кредитному звіті може бути відображена не вся інформація про суб`єкта кредитної історії, а лише частина. Тобто, особи, які набули право вимоги за кредитним договором можуть, але не зобов`язані бути користувачами Бюро . Це їх право укласти договір із Бюро та передавати йому інформацію, що складає кредитну історію. Зважаючи на те, що з 22.07.2022 була розпочата ліквідаційна процедура АТ «МЕГАБАНК», а за кредитними договорами, у тому числі за Кредитним договором № TDB.2020.0991.15056 від 28.08.2020, було відступлене право вимоги, АТ «МЕГАБАНК» перестав передавати інформацію по Кредитному договору до Бюро. А позивач, як правонаступник АТ «МЕГАБАНК», не зобов`язане укладати Договір з Бюро та передавати йому інформацію по Кредитному договору № TDB.2020.0991.15056 від 28.08.2020, тому у Звіті не буде відображена повна інформація, що складає кредитну історію відповідача. Доказ «Кредитна історія УБКІ», не може вважатися належним доказом виконання відповідачем зобов`язань за Кредитним договором, оскільки для достовірного підтвердження факту виконання або невиконання зобов`язань суду разом із позовною заявою надані виписки по рахунку, що є первинними документами. Також посилання ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву про те, що причиною невиконання нею своїх зобов`язань за Кредитним договором стали обставини непереборної сили : «З 24 лютого 2022 року на території України триває повномасштабна збройна агресія Російської Федерації, що відповідно до законодавства України та усталеної судової практики визнається обставиною непереборної сили». Також Відповідач зазначає, що вона виїжджала закордон та не мала стабільного доходу, а тому не могла здійснювати погашення кредиту. Проте, із вказаними доводами відповідача неможливо погодитися, вважаємо їх безпідставними та необґрунтованими. Загальновідомим є факт збройної (військової) агресії рф проти України. У зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX, запроваджено в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24.02.2022, дія якого неодноразово продовжувалася. Виходячи з викладених норм, відповідач зобов`язаний був повідомити позивача про неможливість виконання ним своїх зобов`язань за договором у зв`язку із наявністю форс-мажорних обставин. Однак, будь-яких доказів такого повідомлення позивача, відповідач не надав. 28.02.2022 Торгово промислова палата України видала лист підтвердження про настання форс-мажорних обставин, утім такий лист не може слугувати абсолютним доказом неможливості виконати зобов`язання для всіх без виключення суб`єктів господарювання. І навіть в самому листі є застереження про те, що обставини є надзвичайними та невідворотними за зобов`язаннями, виконання яких стало неможливим у встановлений термін, але аж ніяк не для всіх зобов`язань. Тобто, головним є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести. Щоб засвідчити форс-мажорні обставини стороні необхідно звернутися до Торгово-промислової палати, а для того, щоб отримати сертифікат про форс-мажорні обставини, потрібно довести причинно-наслідковий зв`язок між зобов`язаннями, які сторона не може виконати, та обставинами (їхнім результатом), на які сторона посилається, як на підставу неможливості виконати зобов`язання. Утім, відповідачем не надано належних та допустимих доказів наявності форс-мажору у спірних правовідносинах (відповідний сертифікат Торгово промислової палати). Так, відповідач не надав сертифікат (довідка), виданий Торгово промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконання зобов`язань за вказаним Договором. Для застосування форс-мажору (обставин непереборної сили) як умови звільнення від відповідальності та відмови у задоволенні позову у повному обсязі, покликаючись на введення воєнного стану в Україні та введення спеціального режиму перебування в окремих районах міста, відповідач стверджує, що ці обставини (форс-мажорні) зумовили неможливість виконання умов договору. Разом з тим, одне лише передбачене законом віднесення воєнного стану до форс-мажорних обставин, не свідчить про існування форс-мажору у конкретних правовідносинах сторін, де така обставина може стати форс мажорною лише у випадку, якщо особа доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках воєнного стану (надзвичайного стану, надзвичайної ситуації тощо), унеможливлює виконання взятих зобов`язань. Відтак, твердження відповідача про те, що невиконання зобов`язань по Кредитному договору сталося з причин настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є необґрунтованим. Крім того, відсутність стабільного доходу, про яке вказує відповідач як на неможливість виконання зобов`язань, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення умов Кредитного договору. А перебування відповідача за кордоном протягом певного періоду та відсутність через це можливості звернутися фізично до відділення АТ «МЕГАБАНК», не скасовували можливість здійснювати погашення. Щодо припинення діяльності банку зазначає. Віднесення банку до категорії неплатоспроможних, запровадження процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку не припиняють дію кредитних договорів. Позичальник зобов`язаний повернути банку основну суму боргу та сплатити проценти у розмірах і у строки, встановлені умовами кредитного договору. Відповідно до тексту відзиву, відповідач знала про початок ліквідаційної процедури АТ «МЕГАБАНК» з 22.07.2022, про що вона сама про це зазначає. Тобто, відповідачу було відомо про призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. У матеріалах справи наявна Довідка про систему гарантування вкладів фізичних осіб (є частиною додатку «Копія Паспорта споживчого кредиту.pdf») за підписом відповідача, де вказана контактна інформація Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у тому числі адреса, номери телефонів, електронний сайт. Після відкликання банківської ліцензії та початку процедури ліквідації Банку, сплату заборгованості необхідно здійснювати на накопичувальний рахунок, що відкривається у Національному банку України. Відомості про ліквідацію Банку та реквізити накопичувального рахунку розміщуються на веб-сайті неплатоспроможного Банку та на веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Відповідач мала можливість дізнатися всю інформацію про стан заборгованості за Кредитним договором, а також здійснювати погашення заборгованості, не дивлячись на те, що АТ «МЕГАБАНК» перебувало у стані ліквідації. Проте, вона поставився несумлінно до своїх обов`язків щодо погашення боргу за Кредитним договором, що стало причиною наявності простроченої заборгованості. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що, начебто, кредитори повинні були повідомити ОСОБА_1 про відступлення прав вимог за основним договором . Вказує, що заявник не володіє інформацією щодо неповідомлення Боржника про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором, проте вважаємо за необхідне наголосити, що навіть за наявності - факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання жодному з кредиторів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань . Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Вважає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони позивача.
У запереченнях на відповідь на відзив ОСОБА_1 просить врахувати наведені неї заперечення та відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення процентів та інших додаткових нарахувань, а саме заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) - 9 344,11 грн. Обмежити розмір стягнення сумою основного боргу, а саме заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена) - 4 987,33 грн. Відмовити позивачу у стягненні з неї витрат в сумі 11 200,00 гривень на професійну правничу допомогу як необґрунтованих та неспівмірних. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 гривень розподілити між сторонами пропорційно задоволеним вимогам. Вважає доводи відповіді позивача на відзив такими, що не спростовують її позицію по суті, є формальними, ґрунтуються на вибірковому тлумаченні норм права та не враховують фактичних обставин, у яких вона, як фізична особа-боржник, перебувала під час виникнення прострочення. 
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
24 жовтня 2025 року заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області позов задоволено повністю.
16 січня 2026 року ухвалою суду за результатами розгляду заяви відповідача про перегляд заочного рішення, скасовано заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24 жовтня 2025 року. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 09 год 45 хв 11 лютого 2026 року. Запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов до 02 лютого 2026 року. Запропонованого позивачу подати до суду відповідь на відзив у строк до 06 лютого 2026 року. Запропоновано відповідачу подати до суду у строк до 10 лютого 2026 року заперечення, в яких викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.
03 лютого 2026 року відповідач ОСОБА_1 подала до суду через систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, який сформовано в системі 01.02.2026.
06 лютого 2026 року представник позивача Журавльов С.Г. через систему «Електронний суд» подав до суду відповідь на відзив.
10 лютого 2026 року відповідач ОСОБА_1 подала до суду через систему «Електронний суд» заперечення на відповідь на відзив.
У судове засідання відповідач не з`явилася, у відзиві на позовну заяву просила здійснювати розгляд справи за наявними у справі матеріалами, без її обов`язкової особистої участі, з урахуванням її перебування за межами України.
У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» - Журавльов С.Г. не з`явився, у відповіді на відзив просив справу розглядати у відсутність представника ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ». 
Частиною третьою статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
28.08.2020 між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» (далі – АТ «МЕГБАНК») та ОСОБА_1 було укладено Договір № TDB.2020.0991.15056 про відкриття рахунків, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії.
03.09.2024 відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між АТ «МЕГАБАНК» (Банк) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» (Новий кредитор) був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги.
27.12.2024 ТОВ «ФК «МУСТАНГ ФІНАНС» (Первісний кредитор) уклало з ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» (Новий кредитор) Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. 
Мотиви суду.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно з статтями 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Судом установлено, що 28.08.2020 між АТ «МЕГБАНК» та ОСОБА_1 було укладено Договір № TDB.2020.0991.15056 про відкриття рахунків, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії.
Згідно з п. 1.1 Кредитного договору, цей Договір є договором приєднання до Правил обслуговування клієнтів за платіжними картками todobank у АТ «МЕГАБАНК». Підписання Сторонами цього договору вважається одночасно підписанням Правил, у зв`язку з чим Правила не підлягають додатковому та/або подальшому підписанню. Договір разом з Правилами, Тарифами на послуги Банку (Додаток № 1 до Договору), далі – Тарифи, вступають в силу для Сторін одночасно з підписанням цього договору і складають єдиний договір, надалі – Договір.
Сторони погодили і Клієнт своїм підписом підтвердив, що істотні умови, які є обов`язковими для договору даного виду відповідно до чинного законодавства України, можуть міститися як у цьому тексті чи додатках, додаткових угодах до нього, так і у Правилах, Тарифах, тощо, що у сукупності складає Договір (п.4.8. Кредитного договору). 
Також Клієнт своїм підписом підтвердив, що з умовами Договору (з урахуванням Правил, які розміщені на офіційному сайті Банку www.todobank.com та/або www.megabank.ua, та/або у відділеннях Банку, Тарифів, тощо), ознайомлений і згодний (п.4.8. Кредитного договору). 
За умовами п.7.1. Кредитного договору, він набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє протягом 99 років, але у будь-якому випадку до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань за ним… Закінчення строку Договору не звільняє Клієнта від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору. 
Відповідно до умов пункту 1.2. Кредитного договору Банк на підставі отриманої від Клієнта Заяви-анкети встановленого зразка відкрив Клієнту Картковий рахунок-1 у гривні, Картковий рахунок-2 в доларах США, Картковий рахунок-3 в Євро та видав платіжну картку міжнародної платіжної системи. Картковий рахунок-1 обслуговується за дебетово-кредитною схемою, Картковий рахунок-2 та Картковий рахунок-3 – за дебетовою схемою. 
Підписом під текстом Кредитного договору Клієнт підтвердив факт отримання ним картки та ПІН-коду до неї (п.4.1.). Згідно розділу 1 Тарифів (додаток №1 до Кредитного договору) строк дії картки становить 5 років. 
У п.4.3. Кредитного договору вказано, що закінчення терміну дії Картки, її втрата або пошкодження не спричиняє припинення договірних відносин між Банком та Клієнтом та/або закриття Карткових рахунків. Відмова Клієнта від Доступного ліміту кредитної лінії не припиняє дію цього Договору.
На Картковий рахунок-1 Банк надав Клієнту кредит, встановивши Доступний ліміт кредитної лінії у межах Максимального ліміту кредитної лінії, в сумі та на умовах визначених Кредитним договором.
Відповідно до п. 2.5 Кредитного договору, розмір Доступного ліміту кредитної лінії може бути змінений (збільшений та/або зменшений) в межах Максимального ліміту кредитної лінії, у порядку передбаченому Правилами.
У п. 2.2.7 Кредитного договору встановлено кінцевий строк, до якого має бути сплачена заборгованість за Доступним лімітом Кредитної лінії у повному обсязі. Відповідно до п.3.1.2 Кредитного договору, при користуванні Доступним лімітом кредитної лінії Клієнт зобов`язаний: ? щомісячно, не пізніше Розрахункової дати місяця, наступного за звітним, сплатити мінімальний обов`язковий платіж, в т.ч. проценти та інші обов`язкові платежі передбачені Договором, у розмірі, визначеному Тарифами, шляхом забезпечення надходження цих коштів на Картковий рахунок-1; ? погасити заборгованість за Доступним лімітом кредитної лінії до настання кінцевого строку сплати цієї заборгованості. 
Розмір обов`язкового мінімального платежу визначений п.8.5. Тарифів (додаток №1 до договору). 
Таким чином, АТ "МЕГАБАНК" виконав свої зобов`язання за Договором встановивши Доступний ліміт кредитної лінії у межах Максимального ліміту кредитної лінії на Картковий рахунок-1 Клієнта і надавши йому можливість користуватись кредитними коштами у межах Доступного ліміту кредитної лінії, визначеного Кредитним договором. 
Відповідач користувалася кредитними коштами, що підтверджується виписками з особового рахунку за період з 28.08.2020 по 02.12.2022 та з 03.12.2022 по 03.09.2024 відкритим відповідачу в АТ "МЕГАБАНК".
Згідно виписок по рахунку станом на 03.09.2024 у ОСОБА_1 сформувалась заборгованість перед Банком у розмір 14 331,44 грн,  що складається з: заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена) у розмірі 4 987,33  грн; заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) у розмірі 9 344,11 грн.
Відповідно до п. 3.4.2 Кредитного договору, Банк має право відступити право вимоги за Договором відповідно до чинного законодавства України без отримання згоди Клієнта.
03.09.2024 відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між АТ «МЕГАБАНК» (Банк) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» (Новий кредитор) був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги.
У п. 1 вказано, що за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, Зазначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом – Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за договорами на розрахунково-касове обслуговування та/або договорами про користування банківськими індивідуальними сейфами та/або кредитними договорами (в тому числі договорами про надання кредиту (офердрафту)), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом – «Основні договори», надалі за текстом – Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.
Відповідно до п. 4 Договору № GL1N426240, сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього Договору Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі 21 723 211,51 грн. Ціна договору сплачується Новим кредитором Банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим Договором, відповідно до пункту 14 цього Договору, на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став Новий кредитор.
Відповідно до витягу з Додатку №1 до Договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, укладеного 03.09.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 у загальній сумі 14 331,44 грн, з яких: заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена) у розмірі 4 987,33 грн; заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) у розмірі 9 344,11грн.
Оплата підтверджується копією Платіжної інструкції № 66895 від 31.07.2024 на суму 23 425 777,00 грн.
27.12.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК Єврокредит» укладено Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги.
У п. 1 вказано, що за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, Зазначених у Додатку №1 до цього Договору (Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються до Боржників/Дебіторів за такими договорами), надалі за текстом – Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за договорами на розрахунково-касове обслуговування та/або договорами про користування банківськими індивідуальними сейфами та/або кредитними договорами (в тому числі договорами про надання кредиту (офердрафту)), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом – «Основні договори», надалі за текстом – Права вимоги. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. 
Права вимоги, що відступаються за цим Договором належать Первісному кредитору на підставі договору від 03.09.2024 №GL1N426240 про відступлення прав вимоги, що укладений ним з попереднім кредитором Боржників – АТ «МЕГАБАНК», відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, переможцем яких став Первісний кредитор.
Оплата підтверджується копією Платіжної інструкції № 1074 від 27.12.2024 на суму 8 030 000,00 грн.
Відповідно до Додатку №1 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору про відступлення прав вимоги серед інших, до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло і право вимоги до відповідача – боржника за Кредитним договором № TDB.2020.0991.15056 від 28.08.2020.
Згідно з Розрахунком заборгованості відповідача – боржника за Кредитним договором № TDB.2020.0991.15056 від 28.08.2020, сформованої АТ «МЕГАБАНК» станом на 03.09.2024 (дата укладання Договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги) заборгованість становить 14 331,44 грн, з яких: заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена) у розмірі 4 987,33 грн; заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) у розмірі 9 344,11 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частиною першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 було порушено зобов`язання стосовно своєчасного повернення сум отриманих коштів у кредит та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого за нею утворилася заборгованість за кредитним договором № TDB.2020.0991.15056 від 28.08.2020 у розмірі 14 331,44 грн, з яких: заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена) у розмірі 4 987,33 грн; заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) у розмірі 9 344,11 грн.
Відповідно до п. 4 ст. 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом її розміщення в мережі Інтернет, в інших інформаційно-телекомунікаційних системах або шляхом надсилання електронного повідомлення, метою якого є пряме чи опосередковане просування товарів, робіт та послуг або ділової репутації особи, яка провадить господарську або незалежну професійну діяльність. Закон «Про електронну комерцію» прямо передбачає, що оферта може включати всі необхідні умови шляхом перенаправлення споживача до іншого електронного документа.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, Кредитний договір є двостороннім, оскільки породжує обов`язок кредитодавця надати кредит та обов`язок позичальника його повернути, та сплатити проценти за користування ним.
За змістом статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
У відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно зі ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
Відповідно до вимоги ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а в відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, звичайно ставляться.
Відповідно до статей 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом частини 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про, зокрема, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо).
Відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору; якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.
Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Відповідно до частин 1-4 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає, зокрема, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно, зокрема, потреби у послугах. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.
Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу.
Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них. Ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів, а з метою ухилення від виконання зобов`язань, є неприпустимим (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у частині 3 статті 509 та частинах 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
З огляду на приписи частини 4 статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац 3 підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
Суд дійшов висновку, що встановлений сторонами договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг і підлягає зменшенню до розміру тіла кредиту.
Такий висновок цілком узгоджується з позицією викладеною, в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23 у спорі з цих же правовідносин.
Ураховуючи викладене суд вважає, що нараховані відсотки за кредитним договором є несправедливими та підлягають стягненню в розмірі тіла кредиту в сумі 4 987,33 грн. 
Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача – 9 974,66 грн, з яких: заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена) у розмірі 4 987,33 грн; заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) у розмірі 4 987,33 грн.
В іншій частині позов задоволенню не підлягає.
Щодо доводів відповідача ОСОБА_1 про застосування до спірних правовідносин настання форс-мажорних обставин, суд виходить із такого.
Так, п. 1 ч. 1 статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.
Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що особа не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.
Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (ч. 2 статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).
Відповідно до ч. 1 статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Єдиним належним документом, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), є сертифікат, виданий у порядку та на підставі статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні».
Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.
Наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто, дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.
Водночас, сторона, яка посилається на форс-мажор, з урахуванням умов договору у даній справі, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання.
Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі № 910/8580/22.
У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21 зазначено, що саме ж повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча і форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору.
Відповідно до приписів ч. 1, ч. 6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідачем не надано належних та достатніх доказів, у розумінні статей 77, 80 ЦПК України, щодо неможливості своєчасного виконання зобов`язання внаслідок форс-мажорних обставин, а також доказів інформування позивача про характер обставин, що виникли, і причинного зв`язку між такими обставинами та невиконанням зобов`язань за договором.
Самі по собі обставини, на які посилається відповідач у доводах відзиву, у контексті вищезазначених приписів Закону, не можуть бути безумовною підставою для звільнення його від виконання обов`язків щодо сплати кредитних коштів.
Доказів відсутності у відповідача джерел доходу та відсутності можливості належним чином виконати зобов`язання, матеріали справи в собі не містять.
Щодо посилань відповідача на припинення діяльності АТ «МЕГАБАНК», суд погоджується з доводами представника позивача, викладеними у відповіді на відзив, про те, що віднесення банку до категорії неплатоспроможних, запровадження процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку не припиняють дію кредитних договорів. Позичальник зобов`язаний повернути банку основну суму боргу та сплатити проценти у розмірах і у строки, встановлені умовами кредитного договору.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 638/13976/15-ц (провадження № 61-3384св18) (https://reyestr.court.gov.ua/Review/73304774), від 12.07.2021 року у справі № 757/7994/17-ц (провадження № 61-3562св19).
Щодо витрат на правничу допомогу.
Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 (у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Чинне цивільне-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.
Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.
Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 11 200,00 грн.
Так, згідно наявного в матеріалах справи Договору про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025 між ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ», в особі директора Дмитрук І.В. та АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ «АЛЬЯНС ДЛС» укладено договір про надання правничої допомоги. Сума гонорару за надання послуг (виконання дій та заходів, визначених в п. 1.2 цього Договору) по стягненню заборгованості з Боржників, визначається виходячи із фактичного обсягу наданих послуг та вартості послуг (прейскуранту), зазначеного в Додатку № 2 до цього Договору, та зазначається в Акті приймання-передачі наданих послуг.
З огляду на Додаток № 2 до Договору про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025, сторони визначили та погодили вартість надання послуг, яка має враховуватись при визначенні суми гонорару за надання послуг. Вартість послуг зазначена за 1 послугу, грн, та є фіксованою. 
Відповідно до Акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 12111632 від 14.08.2025, адвокат АО «АЛЬЯНС ДЛС» Журавльов С.Г. надав ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» послуги на загальну суму 11 200,00 грн.
Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 20 вересня 2023 року у справі № 753/7936/22 (провадження № 61-1519св23).
Враховуючи обсяг виконаної адвокатом Журавльовим С.Г. роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також того, що позовні вимоги ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» задоволено частково, суд дійшов висновку, що справедливим і співмірним буде стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» 1 000,00 грн у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу. 
Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, який підлягає стягненню на його користь з відповідача.
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в сумі 9 974,66 грн, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 671,45 грн (9 974,66 грн х 100% : 14 331,44 грн = 0,69% х 2422,40 грн = 1 671,45 грн).
Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями 7, 12, 13, 81, 141, 244, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» заборгованість у розмірі 9 974 (дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят чотири) гривень 66 копійок. 
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 1 000,00 (одна тисяча) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 671,45 грн. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:
позивач: ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ», місцезнаходження: 49001, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пров. Ушинського, буд. 1, офіс 105, ідентифікаційний код 40932411;
відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повне судове рішення складено 16 лютого 2026 року. 

Суддя  Є. А. Болибок