ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/76/26 Справа № 703/5770/25 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП 	Головуючий у І інстанції Левчук О. О. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А.В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 березня 2026 року м. Черкаси 

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю захисника Примака В.А. та особи, яка притягнута до адмінвідповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника Примака В.А. на постанову Смілянського міськрайсуду Черкаської обл. від 3.11.2025 р., якою 
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.
Богомази Новобузького р-ну Миколаївської 
обл., має середню освіту, одружений,
військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 , проживає

АДРЕСА_1 , 
визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», -
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до постанови суду першої інстанції, 20.08.2025 р. о 12:20 год. в м. Сміла Черкаської обл. по вул. Соборна водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Passat, р/номер НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, за згодою водія проводився за допомогою технічного приладу Drager Alkotest 6810, проба позитивна 0,69 ‰, номер тесту 6445, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.9. а) ПДР та вчинив адмінправопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 

Не погоджуючись з постановою суду, захисник Примак В.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою закрити провадження по справі про адмінправопорушення у зв`язку з відсутністю складу адмінправопорушення у діях ОСОБА_1 . 
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що постанова суду ухвалена з порушенням норм процесуального права.
20.08.2025 р. о 13:30 год. у м. Сміла Черкаської обл. по вул. Соборна водій ОСОБА_1 на автомобілі Volkswagen Passat, який військовій частині подарували волонтери, їхав для закупівлі запчастин. В цей час на смугу його руху виїхав автомобіль ЗІЛ, який рухався в зустрічному напрямку, водій автомобіля ЗІЛ допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat, в результаті чого обидва автомобіля отримали ушкодження, а в ОСОБА_1 була розбита голова.
Питання відшкодування збитків водії намагалися вирішити без участі поліції, тому поліцію ніхто не викликав. Працівники поліції, які приїхали на місце ДТП, склали на водія ЗІЛ протокол про адмінправопорушення за ст. 124 КУпАП та запропонували учасникам ДТП «продути» технічний прилад Drager Alcotest, оскільки поліцейським не сподобалася поведінка ОСОБА_1 , результат виявився позитивним 0,69 ‰, хоча останній заперечував вживання алкоголю, поясняв, що перед ДТП пив квас, що могло вплинути на показники алкотестера. В день ДТП ОСОБА_1 звільнився з добового наряду і після зміни в обов`язковому порядку добовий наряд проходить медогляд та ознак сп`яніння в нього не було.
Після складання протоколу ОСОБА_1 прибув до ЧОНД і пройшов медогляд менш ніж через дві голини після складання протоколу та отримав висновок «тверезий», крім того, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, отримав поранення в вигляді контузії, має наслідки у вигляді тремтіння кінцівок, похитування при ходьбі.
Вважає, що жодними допустимими доказами, на які посилається суд в своєму рішенні, не підтверджено факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, твердження суду про відмову ОСОБА_1 пройти огляд в медзакладі є припущенням. Акт відмови від освідування ОСОБА_1 в медзакладі відсутній та не складався, також в направленні до медзакладу не має відмови від огляду.
Суд не надав жодної оцінки поясненням поліцейського ОСОБА_2 щодо того, що ОСОБА_1 не мав інших ознак сп`яніння, крім запаху з ротової порожнини продуктів бродіння. Крім того ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом. Жоден нормативний акт не містить заборони водієві в разі незгоди з результатами освідування самостійно звернутися до медзакладу не пізніше 2-х годин з моменту освідування, тому висновок це допустимий доказ.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Примака В.А. та Андруховича М.І., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. 
Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 
4) змінити постанову.
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Однак, суд, який розглядав справу, зазначених вимог закону не виконав.
При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суд дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та степені підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушення.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 та 3 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адмінправопорушення.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Аналогічна норма міститься і в п. 7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 9.11.2015 р. №1452/735. 
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адмінвідповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адмінвідповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адмінправопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), та згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адмінправопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адмінправопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.
Ст. 62 Конституції України закріплює правило, згідно з яким усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом та встановлення у передбачений законом спосіб стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні в повному обсязі докази, що підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення.
Суд першої інстанції, послався на дані протоколу про адмінправопорушення ЕПР 1 № 428876 від 20.08.2025 р., який складено о 14:53 год., рапорт від 20.08.2025 р., тест 6445 від 20.08.2025 р., час 13:03 год., акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд, довідки та відеозапис, але не взяв до уваги, що відомості, які містяться в цих документах містять суперечності, яким суд першої інстанції не надав належної оцінки стосовно доведоності вини ОСОБА_1 . 
Слушними та такими, що заслуговують на увагу є доводи апеляційної скарги про те, що допустимими доказами не підтверджено факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, твердження суду про відмову ОСОБА_1 пройти огляд в медзакладі є припущенням. 
Дослідивши матеріали справи про адмінправопорушення апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду в медзакладі, навпаки бажав пройти його, наявний лише акт огляду на стан сп`яніння на місці зупинки.
Суд не надав жодної оцінки тому факту, що ОСОБА_1 не мав інших ознак сп`яніння крім запаху з ротової порожнини продуктів бродіння, а така ознака не відповідає вимогам нормативним актів про підстави проведення огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом.
Крім того, п. 9 розділу II Інструкції № 1452/35 встановлено алгоритм дій поліцейського з метою забезпечення достовірності результату огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в медичних закладах не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, однак жоден нормативний акт не містить заборони водієві, в разі незгоди з результатами огляду за допомогою спеціального технічного приладу, самостійно звернутися до медзакладу з моменту огляду, що і виконав Андрухович М.І. шляхом самозвернення.
З метою перевірки доводів апеляційної скарги з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, апеляційним судом було витребувано з КНП «ЧОПНД» акт огляду ОСОБА_1 від 20.08.2025 р. № 205, згідно якого, огляд проведено о 16:20 год., запах алкоголю з рота у ОСОБА_1 відсутній, при огляді лікарем використано спеціальний технічний прилад для вимірювання вмісту етилового спирту у видихуваному повітрі Drager Alcotest, проведено контрольний огляд через 20 хв., результат вимірювання в обох випадках 0,0 ‰, лікарем встановлено діагноз «тверезий», також біло проведено дослідження біологічного середовища ОСОБА_1 , імуноферментні тести негативні, заключний діагноз: тверезий, таким чином, достовірно встановлено, що ОСОБА_3 не перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Під час апеляційного перегляду справи встановлено, що після проведення огляду за допомогою технічного приладу, яким у водія ОСОБА_1 було встановлено наявність етилового спирту у видихуваному повітрі в розмірі 0,69 ‰, водій пройшов огляд на стан сп`яніння у спеціалізованому медичному закладі КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» через дуже незначний проміжок часу після проведення первинного огляду на стан сп`яніння, що не може істотно вплинути на кінцевий результат. За наслідками медичного огляду лікар-нарколог ОСОБА_4 з використанням спеціалізованих методик та спеціального обладнання встановив діагноз: тверезий. Дослідивши копію акту медичного огляду ( а. пр. 73 зв.), у апеляційного суду відсутні підстави ставити під сумнів висновки лікаря-нарколога стосовно стану ОСОБА_1 на час огляду у медзакладі, тому що цей огляд проведено фахівцем та дотримано всі вимоги відповідних нормативних актів. Тому апеляційний суд надає перевагу саме такому огляду, тому що він є більш спеціалізованим та науково обґрунтований.
Аналіз матеріалів даного провадження свідчить, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, безпідставно не прийняв доводи сторони захисту, чим не дотримався вимог закону, а тому доводи апеляції в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Підстави для ухвалення апеляційним судом нової постанови, як вказує апелянт, відсутні з урахуванням висновків, які викладені вище.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що працівником поліції при складенні протоколу про адмінправопорушення були істотно порушенні вимоги КУпАП та Інструкції, а суд першої інстанції при розгляді справи на ці порушення не звернув уваги, що в подальшому потягло за собою прийняття незаконного рішення.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що в матеріалах справи про адмінправопорушення відсутні будь-які належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчинені адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим, постанова суду підлягає скасуванню, провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а апеляційна скарга – задоволенню.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 та ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Постанову Смілянського міськрайсуду Черкаської обл. від 3.11.2025 р., якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Апеляційну скаргу захисника Примака А.А. – задовольнити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Белах А.В.