Справа № 331/441/26
Провадження № 3/331/402/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2026 року м. Запоріжжя
Суддя Олександрівського районного суду м. Запоріжжя Світлицька В.М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до опису протоколу серії ЕПР1№ 561533 від 08.01.2026 року, 07 січня 2026 року о 22 год 48 хв в м. Запоріжжя, вул. Шкільна, 16, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ЗАЗ Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами. Правопорушення вчинено повторного протягом року, 14.09.2025 р. ОСОБА_1 вже був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП постановою ЕНА № 5719786, чим порушив п. 2.1а Правил дорожнього руху України.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи або розгляд справи без його участі суду не надав.
Суддя вважає, що були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату та час розгляду справи в суді, не з`явився, суд оцінює таку поведінку, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді.
Частиною 2 ст. 268 КУпАП визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП не є обов`язковою.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.
Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.
Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.
Згідно визначення поняття водій, яке надане у Правилах дорожнього руху, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Відповідно до п. 2.1 а Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно ч. ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Частиною четвертою статті 126 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Частиною п`ятою статті 126 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Таким чином, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 126 КУпАП є керування транспортним засобом, тобто однією із обставин, що підлягає доказуванню є рух транспортного засобу .
Доданий до матеріалів справи відеозапис із нагрудної камери поліцейського, досліджений в судовому засіданні, не містить фіксації керування транспортним засобом ОСОБА_1 . На відео відтворено як екіпаж патрульної поліції під`їжджає до припаркованого автомобіля, спілкування поліцейського з ОСОБА_1 та складання матеріалів про адміністративне правопорушення.
Будь-яких інших доказів (у розумінні до положень ст. 251 КУпАП), наприклад, пояснень свідків, із яких суд міг би встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом до матеріалів справи не додано.
Суд вважає неможливим перевірити наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення за відсутності відеозапису подій, лише на підстав рапорту та документів, складених співробітниками поліції.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Згідно приписів ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що обставини, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №561533 від 08.01.2026 року, не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, а тому, оцінивши надані суду докази, суд вважає за необхідне провадження у справі закрити відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст.126, 247, 283-284 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП - закрити, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду у десятиденний строк з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя. 

Суддя В.М. Світлицька