Справа № 296/6351/25
2/296/1486/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

"25" березня 2026 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі: 
головуючої судді Пилипюк Л. М.
за участю секретаря судового засідання Клименко Е. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, про позбавлення батьківський прав,

В С Т А Н О В И В:
10 червня 2025 року до Корольовського районного суду міста Житомира надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, про позбавлення батьківський прав.
Позов обґрунтовано тим, що сторони - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з червня 2014 року, однак рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 25 жовтня 2022 року шлюб між ними розірвано. У шлюбі в сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням суду про розірвання шлюбу між сторонами також визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 разом батьком.
Відповідачка ОСОБА_2 проживає окремо, не спілкується з дочкою, не відвідує її за місцем проживання та за місцем навчання, не піклується про її фізичний, духовний і моральний розвиток, не цікавиться навчанням дитини, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує дочку матеріально, не дбає про її здоров`я, взагалі не цікавиться життям дочки і не приймає в ньому ніякої участі. Матір повністю самоусунулась від утримання та виховання дочки. Батько ОСОБА_1 приділяє належну увагу вихованню і навчанню своєї дитини, постійно підтримує зв`язок з класним керівником, відвідує батьківські збори, організовує правильне проведення вільного часу, забезпечує належний рівень її навчання. ОСОБА_3 навчається в студії-школі педагогічної практики Житомирського музичного фахового коледжу ім. В.С. Косенка Житомирської обласної ради та відвідує секцію з волейболу. Однак, відповідачка не цікавиться успіхами дівчинки. Наразі ОСОБА_4 продовжує проживати разом з батьком у стабільному, безпечному середовищі. Дитина повністю забезпечена усім необхідним для нормального життя, отримує від батька належну увагу, турботу. Натомість відповідач свідомо та без поважних причин самоусунулася від виховання дочки, не проявляє до неї жодного інтересу.
На підставі наведеного позивач просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу (заробітку), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до її повноліття. 
Ухвалою судді від 23 червня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 01 вересня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті.
Заявою від 25 березня 2026 року представник позивача адвокат Сіліна С. М. просить розгляд справи здійснювати без її участі та без участі позивача.
Представник третьої особи -головний спеціаліст служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради Крачук І. О. заявою від 25 березня 2026 року просить розгляд справи проводити за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання повторно не з`явився. Суд ураховує, що місце проживання відповідачки зареєстроване за адресою:  АДРЕСА_1 . Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатками, а в подальшому і судові повістки надіслані рекомендованим листом на адресу зареєстрованого місця проживання. Однак, відповідні поштові відправлення повернулись на адресу суду неврученим відповідачу з відміткою пошти про причину повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». А тому, відповідно до змісту п. 4 ч. 8ст. 128 ЦПК України відповідач вважається такою, що отримала судову повістку. Враховуючи, що судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а також, беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення.
За наявності всіх умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд установив, що сторони – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наведене підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .
Також установлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 травня 2012 року, однак рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 25 жовтня 2022 року (справа № 296/3380/22) шлюб між ними розірвано. Вказаним рішенням також визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 . Мотивуючи рішення щодо визначення місця проживання дитини, суд зазначив, що мати дитини ОСОБА_5 самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки ОСОБА_3 . 
Суд установив, що дочка сторін ОСОБА_3 проживає разом з батьком ОСОБА_1 в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . 
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 29 травня 2025 року, затвердженого начальником служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, ОСОБА_1 винаймає житло за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає разом з дочкою ОСОБА_3 . Умови проживання дитини задовільні, для неї створені всі необхідні умови, квартира чиста. Дівчинка повністю забезпечена одягом та взуттям відповідно до віку. 
З акту обстеження умов проживання від 11 листопада 2025 року, затвердженого начальником служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, вбачається, що в помешканні за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_1 разом з дочкою ОСОБА_3 , створені належні умови для дитини, в неї є окрема кімната з місцем для сну та навчання. Дитина забезпечена одягом та взуттям, засобами гігієни. За результатами бесіди з дитиною: мама зв`язок з нею не підтримує, її навчанням, вихованням та життям не цікавиться, зі святами не вітає.
З копії акту ПП «ЖЄО-8» від 02 червня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 проживає разом з дочкою ОСОБА_3 без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 з 2019 року.
Відповідно до психолого-педагогічної характеристики учениці ліцею № 14 міста Житомира ОСОБА_3 навчається у вказаному ліцеї з 2018 року, проявляє інтерес до вивчення хімії, української та зарубіжної літератури, музики, образотворчого мистецтва. Ніна доброзичлива, емоційна, запальна, але реагує і дослухається до порад, має дружні стосунки з однолітками. ОСОБА_4 проживає разом з татом ОСОБА_1 , який приділяє належну увагу вихованню та навчанню дитини, постійно підтримує зв`язок з класним керівником, відвідує батьківські збори, організовує правильне проведення вільного часу, забезпечує належний рівень її навчання. Мама, ОСОБА_5 не цікавиться успіхами дівчинки, не займається її вихованням, батьківські збори не відвідує.
Копією довідки Житомирського музичного фахового коледжу ім. В. С. Косенка Житомирської обласної ради від 02 червня 2025 року підтверджено, що ОСОБА_6 навчається в студії-школі педагогічної практики Житомирського музичного фахового коледжу ім. В. С. Косенка Житомирської обласної ради по класу «Спів», закінчила 5 клас.
З 01 березня 2019 року ОСОБА_1 працює у ФОП ОСОБА_7 на посаді полірувальник виробів з каменю, його дохід за період з листопада 2024 по квітень 2025 року становить 49 000 гривень, що стверджується копією характеристики від 23 травня 2025 року та копією довідки про доходи від 29 травня 2025 року.
Установлено, що в грудні 2016 ОСОБА_1 звертався до служби у справах дітей Житомирської міської ради із заявою щодо неналежного виконання ОСОБА_5 батьківських обов`язків стосовно малолітньої доньки, що підтверджується копією відповіді служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради від 12.06.2022 за № 460/2.
Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 1284 від 17 вересня 2025 року затверджено висновок щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 .
Відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради орган опіки та піклування, розглянувши матеріали та з`ясувавши фактичні обставини, встановив, що ОСОБА_5 після розірвання шлюбу з позивачем в сім`ї не проживає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки, не забезпечує їй необхідного харчування, медичного огляду, лікування, не спілкується та не відвідує її за місцем проживання, не цікавиться станом навчання, фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. На запрошення з`явитись до служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради ОСОБА_5 не відреагувала, на засідання комісії не з`явилась. Зі слів сусідів за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 тривалий час не проживає та має схильність до зловживання алкоголем. На підставі наведеного, виходячи з інтересів дитини, виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В ході розгляду справи судом допитано свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Так, свідок ОСОБА_8 , яка є сусідкою позивача (проживають на одному поверсі), суду повідомила, що ОСОБА_4 живе разом з батьком, за місцем проживання вона ніколи не бачила матері дитини. Дівчинка завжди привітна, охайна, вихована, батько про неї добре піклується. 
Свідок ОСОБА_9 суду повідомила, що вона знайома з позивачем 5 років та вона часто спілкується з його дочкою ОСОБА_11 . Свідок підтвердила, що дитина проживає з разом з батьком, який повністю самостійно її утримує, матеріально забезпечує та займається її вихованням, навчанням. Матері ОСОБА_12 вона ніколи не бачила. ОСОБА_4 розповідала, що з мамою не спілкується, бо мама НОМЕР_2 .
Свідок ОСОБА_10 , яка є класним керівником ОСОБА_3 з 5 класу, суду повідомила, що вона пильнує за виконанням батьками своїх обов`язків щодо дітей, які навчаються у її класі. Щодо ОСОБА_1 вона не має жодних зауважень чи нарікань, адже він цікавиться шкільним життям дочки, завжди відвідує батьківські збори, завжди повідомляє якщо дитина запізнюється чи захворіла, пропусків уроків без поважних причин немає. Натомість, матір ОСОБА_12 вона ніколи не бачила.
Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном (ч. 2 ст. 171 СК України).
Суд ураховує, що система правосуддя має прислухатися до дітей, серйозно ставиться до їхніх думок і має гарантувати захист прав дитини. 
Дитина ОСОБА_3 виявила бажання висловити свою думку в судовому засіданні, а тому була заслухана судом. ОСОБА_4 пояснила, що раніше вона, батько та матір жили разом. Згодом, коли батьки роз`їхались, то вона залишилась жити з мамою та її співмешканцем. Однак, їй там було некомфортно, бо мама сильно випивала, а співмешканець її бив. На вихідних вона жила в батька, а потім повністю переїхала до нього. Також дитина вважає доцільним позбавити матір батьківських прав, оскільки вона не цікавиться її життям і не хоче позбутись своїх шкідливих звичок.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.
Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України).
Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18).
ЄСПЛ зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Статтею 150 СК України визначено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.
Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, у якій зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (див.: постанову Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18)).
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (див.: постанову Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20)).
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.
Разом з тим це, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення.
Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що відповідач тривалий час поспіль не бере участі у вихованні дочки  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує дочку необхідними матеріально-побутовими умовами, доглядом, вихованням, не спілкується з нею, що свідчить про свідоме та винне нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Вказані факти в своїй сукупності свідчать про відсутність у відповідача батьківської любові та відповідальності за життя дитини, відповідач не проявляє материнської турботи, не цікавиться життям та здоров`ям дитини, не зустрічається і не спілкується з дитиною.
За вищевикладених обставин судом встановлено, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина знаходяться на повному утриманні позивача, всі питання щодо виховання вирішуються ним самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки.
Судом не встановлено наявності будь-яких перешкод для матері у відвідуванні дитини. 
З наведених мотивів суд дійшов висновку про наявність правових підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Щодо вимог позову про стягнення аліментів суд зазначає таке.
Згідно з ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від зобов`язання по утриманню дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може за вимогою позивача чи за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
З досліджених письмових доказів суд позбавлений можливості перевірити матеріальне становище відповідачки, оскільки остання не підтвердила види та розмір своїх доходів.
Враховуючи пріорітетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання.
Згідно з положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір у розмірі 1211,20 слід стягнути з відповідачки на користь держави.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 77, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, про позбавлення батьківський прав задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 10 червня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з з ОСОБА_2 в дохід держави 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП – НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП – НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Дата складення повного рішення суду – 03 квітня 2026 року.

Суддя Корольовського районного суду
міста Житомира        Лілія ПИЛИПЮК