Справа № 167/1450/25
Провадження № 2/169/379/26

ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2026 року       селище Турійськ 

Турійський районний суд Волинської області в складі
головуючого Тітівалова Р. К.
з участю
секретаря судового засідання Веремчук Л. Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

25 грудня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі - ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивований тим, що 19 жовтня 2024 року сторони уклали договір про надання кредиту № 513233-КС-001 в електронній формі, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000 гривень на строк 16 тижнів на умовах сплати процентів за користування кредитом за зниженою ставкою у розмірі 0,9 % в день та стандартною ставкою у розмірі 1% в день із сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 1600 гривень. Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов кредитного договору у нього виникла заборгованість в розмірі 18640 гривень, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати.
У судове засідання представниця позивача не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи (а. с. 105, 106), у позовній заяві просила розглядати справу без її участі та вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи (а. с. 9 на звороті).
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи в контексті положень частини восьмої статті 128 ЦПК України був належним чином повідомлений (а. с. 113), про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав. 
24 лютого 2026 року від відповідача надійшла копія довідки № 08/812 від 14 березня 2025 року, відповідно до якої він перебуває на військовій службі за контрактом з 14 березня 2025 року (а. с. 103).
Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд ухвалою від 02 квітня 2026 року постановив проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Судом встановлено, що 19 жовтня 2024 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 уклали договір № 513233-КС-001 про надання кредиту (далі - Договір), за умовами якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 8000 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити плату за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів (а. с. 18-48).
Розділом 2 договору визначено, що строк кредиту становить 16 тижнів; знижена процентна ставка в день - 0,9 %, стандартна процентна ставка в день - 1 % (фіксована); комісія за надання кредиту - 1600 гривень; загальний розмір наданого кредиту - 8000 гривень; дата повернення кредиту - до 08 лютого 2025 року. 
Пунктом 4.2.1 договору передбачено, що погашення кредиту здійснюється відповідно до погодженого сторонами графіку платежів.
На підтвердження укладення договору № 513233-КС-001 від 19 жовтня 2024 року позивач надав візуальну форму послідовності дій клієнта (а. с. 49), з якої видно, що 19 жовтня 2024 року відповідач, використовуючи номер телефону НОМЕР_1 , зайшов в особистий кабінет на сайті https://my.bizpozyka.com, підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Одноразовий ідентифікатор UA-2900 надсилався відповідачу у виді повідомлення на його мобільний номер НОМЕР_1 , який він вказував при реєстрації на сайті.
Кредитний договір був підписаний відповідачем 19 жовтня 2024 року о 11:10 шляхом введення одноразового ідентифікатора UA-2900 в особистому кабінеті на вебсайті в мережі Інтернет https://my.bizpozyka.com, відправленого відповідачу на його номер телефону (а. с. 48 на звороті).
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між сторонами не був би укладений.
Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.
19 жовтня 2024 року о 11:10 ТОВ «ПрофітГід» на підставі договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-5 від 04 листопада 2020 року, укладеного між позивачем та ТОВ «ПрофітГід», перерахувало на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_2 , вказаний ним в особистому кабінеті, грошові кошти у розмірі 8000 гривень, що підтверджується довідкою (а. с. 51).
Відповідно до повідомлення АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» № БТ/Е-8145 від 17 березня 2026 року банківська картка № НОМЕР_2 емітована на ім`я відповідача ОСОБА_1 (а. с. 110).
Із виписки по вказаному рахунку відповідача видно, що 19 жовтня 2024 року на картку було зараховано 8000 гривень (а. с. 111-112).
ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за договором виконало.
Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог статей 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина перша статті 1056-1 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З розрахунку, що надав позивач, видно, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №513233-КС-001 від 19 жовтня 2024 року становить 18640 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає 8000 гривень, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами - 9040 гривень, заборгованість за комісією - 1600 гривень (а. с. 9).
Враховуючи, що відповідач фактично отримав кредитні кошти та використовував їх, що й було предметом укладеного між сторонами договору, проте порушив його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов`язань, а саме - в простроченні платежів згідно з умовами договору та неповерненні кредитних коштів, то суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту, що він фактично отримав і на час розгляду цієї справи не повернув, є підставними і підлягають до задоволення.
Звертаючись до суду із цим позовом, позивач просив також стягнути з відповідача заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами у розмірі 9040 гривень.
З матеріалів справи видно, що відповідач 14 березня 2025 року проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_3 (а. с. 103).
Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час.
Пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон) є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Вказані правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 642/548/21 (провадження № 61-9565ск22), від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18).
Кредитний договір укладений 19 жовтня 2024 року строком на 16 тижнів (до 08 лютого 2025 року).
Наведені обставини свідчать про те, що на відповідача не поширюється дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки він став військовослужбовцем 14 березня 2025 року - після закінчення строку дії кредитного договору.
З огляду на вказане, розмір відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов укладеного відповідачем Договору становить 9040 гривень (8000 грн * 1% * 113 дн = 9040 грн), які слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Також, позовні вимоги про стягнення комісії за надання кредиту підлягають до задоволення і з відповідача слід стягнути 1600 гривень
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422.40 гривень. 
На підставі викладеного, статей 526, 530, 549, 610, 612, 629, 634, 1054 ЦК України та керуючись статтями 141, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 282, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за кредитним договором № 513233-КС-001 від 19 жовтня 2024 року в розмірі 18640 (вісімнадцять тисяч шістсот сорок) гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 8000 (вісім тисяч) гривень, заборгованість за відсотками - 9040 (дев`ять тисяч сорок) гривень, та заборгованість за комісією - 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених Цивільним процесуальним кодексом України строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», адреса місця знаходження: бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, місто Київ, код ЄДРПОУ 41084239.
Представниця позивача: Лебідь Каріна Віталіївна, адреса місця знаходження: бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, місто Київ.
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Повне рішення складене 02 квітня 2026 року.

Головуючий