Новоархангельський районний суд Кіровоградської області 
26100 смт. Новоархангельськ Кіровоградської області, вул. Слави 26 
26.03.2026               № 363/668/25
2/394/84/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Новоархангельський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Краснопольської Л.П.
за участю секретаря судового засідання Довгій С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду в смт Новоархангельську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за борговою розпискою,-
В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій учасників справи.
Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення коштів за борговою розпискою, зазначивши в позові про те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено боргову розписку від 17.07.2024 р. Відповідно до боргової розписки відповідач отримав грошові кошти у розмірі - 91500,00 грн, 700 доларів США та 1750 Євро, та зобов`язався повернути вказану суму до 30.07.2024 року. Позивач неодноразово звертався до відповідача із проханням повернути гроші, однак останній ігнорує виконання умов розписки та не повернув кошти до 30.07.2024 року, а також прострочив термін виконання зобов`язання. 25.12.2024 року позивач направив на вимогу щодо повернення коштів за борговою розпискою за допомогою оператора поштового зв`язку, проте відповідач не повернув кошти. Позивач також вимагає додатково стягнути 3% річних за час прострочення зобов`язання та індекс інфляції. 
З урахуванням вищезазначеного, ОСОБА_1 просить стягнути на свою користь з ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі – 91500 грн 00 коп., 700 доларів США та 1750 Євро, які були отримані відповідно до умов боргової розписки від 17.07.2024 року, також просить стягнути 3% річних від простроченої суми, а саме 1343 грн 01 коп., з 31.07.2024 р.у по 28.01.2025 р., інфляційні збитки – 6775 грн 45 коп. з 31.07.2024 року по 28.01.2025 року та сплачений судовий збір у розмірі 2054 грн 19 коп.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 14.02.2025 року справу було передано за підсудністю до Голованівського районного суду Кіровоградської області.
Ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 27.03.2025 року справу було передано за підсудністю до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області.
Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 25.04.2025 року справу було повернено до Вишгородського районного суду Київської області для виконання ч. 8 ст. 28 та ч. 3 ст. 31 ЦПК України.
15.05.2025 року до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області повернулась цивільна справа № 363/668/25 та 16.05.2025 року було відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, яке неодноразово відкладалось з поважних причин.
12.11.2025 року ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області справу було призначено до судового розгляду.
Ухвалами суду від 10.02.2026 року та від 11.03.2026 року було витребувано у позивача оригінал боргової розписки та визнано явку позивача обов`язковою. 
Позивач в судове засідання не з`явилась, її представник адвокат Денисенко В.В., подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, при цьому надіслав до суду оригінал боргової розписки від 17 липня 2024 року, укладеної між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ..
Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, був повідомлений в порядку ст. 128 ЦПК України, згідно зворотніх поштових повідомлень повістки отримував 23.05.2025 року, 02.07.2025 року, згідно рекомендованого повідомлення від 18.11.2025 року поштова кореспонденція повернулась з відміткою «адресат відсутній». Відзив від відповідача не надходив.
Враховуючи, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його у даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків:
Судом встановлено, що згідно копії боргової розписки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти у борг в розмірі 700 доларів США, 1750 Євро, 91500 гривень, які зобов`язався повернути до 30 липня 2024 року (а.с. 16).
24.12.2024 року ОСОБА_1 направила ОСОБА_2 вимогу зв`язатись з нею з метою виконання умов розписки та повернення грошових коштів у сумі 700 доларів США, 1750 Євро, 91500 гривень до 10.01.2025 року включно. У випадку невиконання даної вимоги ОСОБА_1 буде вимушена звертатись до суду за захистом своїх порушених прав з вимогою стягнути з ОСОБА_2 суми грошових коштів, переданих за розпискою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, 3% річних, а також судових витрат (а.с. 17). Відправлення вимоги № 0505222962042 було вручене особисто ОСОБА_2 28.12.2024 року (а.с. 20).
При розгляді даної заяви судом застосовані норми права.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до частин першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Згідно ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у зобов`язанні належним чином.
Статтею 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Мотиви суду.
За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім, оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.
Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання.
Таким чином, досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.
До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2021 року у справі № 642/4200/17 (провадження № 61-6492св19) зазначено, що тлумачення статей 1046 та 1047ЦК Українисвідчить, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Отже розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дату отримання коштів.
На підтвердження факту укладення договору позики позивач надав копію, а пізніше оригінал боргової розписки, яка наявна в матеріалах справи (а.с. 16, 126).
Дослідивши боргову розписку, оцінивши її зміст, установивши, що оригінал розписки знаходиться в позивача, а доказів неправомірного володіння ним розпискою відповідач суду не надав, суд дійшов висновку про те, що між сторонами існують правовідносини, що виникли з договору позики.
З урахуванням конкретних обставин спору, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що наявність оригіналу боргової розписки у позивача (кредитора) свідчить про те, що боргове зобов`язання відповідачем не виконане.
Як було встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 зобов`язався повернути позику до 30 липня 2024 року, однак, після спливу зазначеного терміну, кошти не повернув.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за тілом позики у розмірі 700 доларів США, 1750 Євро, 91500 гривень.
Щодо вимоги позивача про стягнення 3% річних та інфляційних збитків суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Що стосується нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних, суд зазначає, що відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Відповідно до Закону України № 2120-IX від 15 березня 2022 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, підстави для нарахування 3% річних, інфляційних втрат, які зазначені в заявлених позивачем вимогах, після 24 лютого 2022 року відсутні, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Розподіл судових витрат. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати за розгляд позовної заяви слід покласти на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 202, 207, 509, 526, 527, 530, 545, 598, 625, 1047, 1049, 1050 ЦК України, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 10, 12, 77, 89, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В :

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за борговою розпискою – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі – 91500 (дев`яносто одна тисяча п`ятсот) гривень 00 коп., 700 (сімсот) доларів США та 1750 (одна тисяча сімсот п`ятдесят) Євро, які були отримані ним відповідно до умов боргової розписки від 17.07.2024 р.
В іншій частині позовних вимог - відмовити. 
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1973 (одна тисяча дев`ятсот сімдесят три) грн 00 коп.
Роз`яснити відповідачу, що у відповідності до ст. 287 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його прошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Рішення може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.
Копію даного рішення направити учасникам справи.
Ідентифікаційні дані учасників:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянки України НОМЕР_1 , виданий Подільським РУ ГУ МВС України в місті Києві від 27.02.2001 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_3 , видав Орган 3228 від 29.01.2024 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрований: АДРЕСА_2 .

Суддя: