Справа № 420/689/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРМОПАЛ» (вул. 21 км Старокиївського шосе, будинок 30, місто Одеса, 65025) до Одеської митниці (65078, Одеська область, місто Одеса, вулиця Лип Івана та Юрія, будинок 21А) про визнання протиправними та скасування рішень, –

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРМОПАЛ» до Одеської митниці, в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000373/2 від 04.11.2025 року та №UA500500/2025/000374/2 від 04.11.2025 року. 
Представник позивача в обґрунтування позовних вимог зазначив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕРМОПАЛ» (Покупець) в особі Директора – Вікнянського Миколая Львовича та Фірмою «SHANGHAI ANGMI NEW MATERIAL CO, LTD » (Продавець, Китай) в особі (Manager Gu Qi), 01.02.2025 року було укладено Контракт №TER/ANG-2025, відповідно до якого Продавець продає, а Покупець оплачує та отримує товар: крайка ПВХ та ABS в кількості та асортименті згідно з Інвойсами, які виставляються для кожного контейнера та є невід`ємною частиною цього Контракту.
З метою митного оформлення товару позивачем подано до Одеської митниці митні декларації №25UA500500034486U7 від 04.11.2025 та №25UA500500034496U1 від 04.11.2025 разом із документами, які передбачені МК України на підтвердження числових значень складових митної вартості товарів за першим методом.
За результатами митного оформлення відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000373/2 від 04.11.2025 року та №UA500500/2025/000374/2 від 04.11.2025 року.
Представник позивача вважає прийняті відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів протиправними та такими, що підлягають скасуванню, у всіх наданих позивачем документах абсолютно всі числові значення є однаковими та немає жодних невідповідностей та розбіжностей між ними. 
При цьому, оскаржувані рішення не містять будь-яких конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви саме у числових значеннях складових митної вартості ввезених товарів, у них не наведено причин неможливості визначення митної вартості імпортованих товарів на підставі поданих декларантом документів, не наведено обґрунтування, які саме відомості у наданих документах містять розбіжності, які не дозволяють підтвердити числові значення складових митної вартості імпортованого товару. 
Однією з розбіжностей вказано, що в інвойсі від 01.06.2025 № AM-297-2025052502-1 умови поставки не зазначені, що може свідчити про невідповідність даним про вартість перевезення фактичним затратам на транспортування. Представник позивача вказує, що інвойс - це документ, у якому зазначаються товари та послуги, які компанія надає клієнту, та зазначається зобов`язання клієнта на оплату цих послуг. Жодним нормативно-правовим актом, зокрема МК України, не встановлено обов`язкових реквізитів для інвойсів або рахунків-фактур, внаслідок незазначення яких такі документи не можуть бути належними доказами щодо визначення вартості товару.
Необґрунтованими також є доводи митниці про те, що копія митної декларації країни відправлення від 10.08.2025 №223120250003198101 наведена китайською мовою та не містить перекладу, що ускладнює її використання для перевірки відомостей. В декларації країни відправлення зазначено умови поставки FOB, порт призначення – Констанца, що не відповідає відомостям, вказаним у поданій декларації - FOB Shanghai. Представник позивача зазначає, що вимога митного органу про надання перекладу документів українською мовою є правомірною лише у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей. Представник позивача також вказує, що критично оцінує посилання відповідача на порт відправлення вказаний в умовах поставки, адже вказані недоліки не впливають саме на числові значення формування митної вартості товару.
З цих же підстав представник позивача вважає необґрунтованими твердження відповідача про те, що в експортній декларації № 223120250003198095 від 10.08.2025, згідно перекладу - умови поставки FOB порт відправлення –Яншань, що не відповідає відомостям вказаним в поданій декларації- FOB SHANGHAI». 
При цьому безпідставним є твердження митного органу про неприйняття до уваги банківських платіжних документів від 05.06.2025 № 149 та від 25.07.2025 №162 у зв`язку із вказанням в призначенні платежу невірного номера контракту та відсутності в них посилання на інвойс. Представник позивача зазначає, що чинним законодавством не встановлено обов`язку здійснювати посилання на інвойс чи проформу в банківському платіжному документі. Представник позивача також вказує, що працівником банку було здійснено описку у номері контракту «№TER-AGN-2025» замість вірного «№TER-ANG-2025». На думку представника, подані позивачем документи кореспондуються між собою та містять зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
Щодо твердження відповідача про те, що в коносаменті від 16.08.2025 №HS125072340A відсутні будь які відмітки печатки (штампи) компетентних органів, щодо дати прибуття транспортного засобу у іноземний порт призначення та видачу контейнерів,- представник позивача вказує, що реквізити коносаменту визначені ч. 1 ст. 138 Кодексу торгівельного мореплавства України та цією нормою не передбачено завірення коносаменту печатками безпосередньо перевізника. Представник вказує, що відповідач не навів жодних відомостей про те, яким саме чином наявність або відсутність таких відміток впливає на визначення митної вартості товару, як і необхідності та обов`язковості їх наявності у наданій копії.
Також однією з підстав для коригування митної вартості товару зазначено, що згідно наданого банківського платіжного документа № 162 від 25.07.2025 року оплачено суму 42812,00 дол. США, хоча згідно інвойса сума є меншою: 30347,40 дол. США, що свідчить про можливий неправильний розрахунок митної варстості, що безпосередньо впливає на митні платежі. З цього приводу представник позивача звертає увагу, що 05.06.2025 року позивачем була здійснена передплата за реквізитами Продавця, у сумі 18348 дол. США, відповідно до п. 4 Контракту в якості 30% - передоплата, що підтверджено платіжною інструкцією в іноземній валюті або банківських металах №149 від 05.06.2025 року. 25.07.2025 року позивачем була здійснена повна оплата (у вигляді післяплати) за реквізитами Продавця, у сумі 42812.00 дол. США, відповідно до п. 4 Контракту в якості 70% від суми товару- під час/до завантаження товару, що підтверджено інструкцією в іноземній валюті або банківських металах №162 від 25.07.2025 року. Таким чином позивачем згідно інформації з платіжних інструкцій, за інвойсами №АМ-297-2025052502-2 від 08.08.2025 року та №АМ-297-2025052502-1 від 08.08.2025 року, оплата за товари була здійснена в 2 етапи. 30% загальної вартості інвойсів в сумі – 18348.00 дол. США була сплачена в якості передплати, та 70% загальної вартості інвойсів в сумі – 42812.00 дол. США була сплачена в якості післяплати під час завантаження товару.
Отже, виявлені митним органом розбіжності є формальними та несуттєвими, які не впливають на рівень заявленої митної вартості, у зв`язку з чим представник позивача просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 19.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в електронній формі. 
Ухвалою суду від 20.03.2026 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Представник відповідача подав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову, в обґрунтування чого зазначив, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме: в МД №25UA500500034486U7 декларантом заявлені умови поставки FOB СN SHANGHAI, згідно п.3 контракту № TER-ANG-2025 від 01.02.2025 - «ціна та умови поставки згідно з «Інкотермс-2010» оговорюються в інвойсах», але в інвойсі №AM-297-2025052502-2 від 08.08.2025 р. не зазначено тип умов поставки та не зазначено географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця, що може свідчити про невідповідність даним про вартість перевезення фактичним затратам у зв`язку із наявністю додаткових витрат на транспортування; в експортної декларації № 223120250003198095 від 10.08.2025, згідно перекладу - умови поставки FOB порт відправлення –Яншань, що не відповідає відомостям вказаним в поданій декларації- FOB SHANGHAI; так, згідно наданого банківського платіжного документа № 162 від 25.07.2025 року оплачено суму 42812,00 дол. США, хоча згідно інвойса сума є меншою: 30347,40 дол. США. Вказане свідчить про можливий неправильний розрахунок митної вартості, що безпосередньо впливає на митні платежі; у МД №25UA500500034496U1 декларантом заявлені умови поставки FOB СN Shanghai, згідно п.3 контракту від 01.02.2025 № TER-ANG-2025 - «ціна та умови поставки згідно з «Інкотермс-2010» оговорюються в інвойсах», але в інвойсі від 01.06.2025 № AM-297-2025052502-1 умови поставки не зазначені, що може свідчити про невідповідність даним про вартість перевезення фактичним затратам на транспортування; копія митної декларації країни відправлення від 10.08.2025 №223120250003198101 наведена китайською мовою та не містить перекладу, що ускладнює її використання для перевірки відомостей. В декларації країни відправлення зазначено умови поставки FOB, порт призначення – Констанца, що не відповідає відомостям, вказаним у поданій декларації - FOB Shanghai; банківські платіжні документи від 05.06.2025 № 149 та від 25.07.2025 №162 не можуть бути взято до уваги у якості таких, що стосуються оцінюваного товару та підтверджувати факт оплати, оскільки в графі «Призначення платежу», зазначено Контракт № TER-AGN-2025 від 01.02.2025, що не відповідає номеру контракту наданого до оформлення та відсутнє посилання на інвойс, що не відповідає вимогам пункту 15 розділу ІІ постанови Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216, щодо повноти інформації про платіжну інформацію, та не дає змоги ідентифікувати такі документи з оплатою за оцінюваний товар. Також подані до митної декларації банківські платіжні документи не можуть бути взято до уваги у якості таких, адже вони не містять жодних печаток чи штампів; в поданому до митного оформлення коносаменті від 16.08.2025 №HS125072340A відсутні будь які відмітки печатки (штампи) компетентних органів, щодо дати прибуття транспортного засобу у іноземний порт призначення та видачу контейнерів (Інформація, щодо вартості зберігання контейнерів у іноземному порту митному органу України не надавалась).
Представник відповідача вважає, що оскільки надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, вказане виключало можливість перевірки митним ч.1 ст.54 МК України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості. 
Також представник відповідача зазначає, що декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 ст.53 МКУ, розбіжності не спростовано. 
Зазначені обставини у відповідності до п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митниці у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
Справа розглянута в письмовому провадженні.
Судом встановлено, що в ході здійснення зовнішньоекономічної діяльності між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕРМОПАЛ» (Покупець) та «SHANGHAI ANGMI NEW MATERIAL CO, LTD» (Продавець, Китай), 01.02.2025 року було укладено Контракт №TER/ANG-2025, відповідно до якого Продавець продає, а Покупець оплачує та отримує товар: крайка ПВХ та ABS в кількості та асортименті згідно з Інвойсами, які виставляються для кожного контейнера та є невід`ємною частиною цього Контракту.
У зв`язку з поставкою товару на виконання умов контракту, позивачем подано до Одеської митниці митні декларації №25UA500500034486U7 від 04.11.2025 та №25UA500500034496U1 від 04.11.2025, в якій митну вартість товару було визначено за першим методом - за ціною договору. Для підтвердження вказаних у декларації відомостей до митного органу був поданий відповідний пакет документів згідно з МК України.
Проте відповідачем прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості №UA500500/2025/000373/2 від 04.11.2025 року та №UA500500/2025/000374/2 від 04.11.2025 року. 
В рішенні №UA500500/2025/000374/2 від 04.11.2025 року про коригування митної вартості товарів зазначено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме: 
1) у МД №25UA500500034496U1 декларантом заявлені умови поставки FOB СN Shanghai, згідно п.3 контракту від 01.02.2025 № TER-ANG-2025 - «ціна та умови поставки згідно з «Інкотермс-2010» оговорюються в інвойсах», але в інвойсі від 01.06.2025 № AM-297-2025052502-1 умови поставки не зазначені, що може свідчити про невідповідність даним про вартість перевезення фактичним затратам на транспортування; 
2) копія митної декларації країни відправлення від 10.08.2025 № 223120250003198101 наведена китайською мовою та не містить перекладу, що ускладнює її використання для перевірки відомостей. В декларації країни відправлення зазначено умови поставки FOB, порт призначення – Констанца, що не відповідає відомостям, вказаним у поданій декларації - FOB Shanghai; 
3) банківські платіжні документи від 05.06.2025 № 149 та від 25.07.2025 №162 не можуть бути взято до уваги у якості таких, що стосуються оцінюваного товару та підтверджувати факт оплати, оскільки в графі «Призначення платежу», зазначено Контракт № TER-AGN-2025 від 01.02.2025, що не відповідає номеру контракту наданого до оформлення та відсутнє посилання на інвойс, що не відповідає вимогам пункту 15 розділу ІІ постанови Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216, щодо повноти інформації про платіжну інформацію, та не дає змоги ідентифікувати такі документи з оплатою за оцінюваний товар. Також подані до митної декларації банківські платіжні документи не можуть бути взято до уваги у якості таких, адже вони не містять жодних печаток чи штампів; 
4) в поданому до митного оформлення коносаменті від 16.08.2025 № HS125072340A відсутні будь які відмітки печатки (штампи) компетентних органів, щодо дати прибуття транспортного засобу у іноземний порт призначення та видачу контейнерів (Інформація, щодо вартості зберігання контейнерів у іноземному порту митному органу України не надавалась).
В рішенні №UA500500/2025/000374/2 від 04.11.2025 року запропоновано декларанту протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, а саме: виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; каталоги, специфікації фірми - виробника товару;- копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову.
04.11.2025 декларантом ТОВ "ТЕРМОПАЛ" надіслано лист № 04/11/25-1 в якому сказано, що всі наявні в декларанта документи вже надано і можливість надання додаткових документів відсутня. 
В рішенні №UA500500/2025/000374/2 від 04.11.2025 року зазначено, що після опрацювання інформації, що була викладена у листі ТОВ "ТЕРМОПАЛ" від 04.11.2025 стосовно митної декларації №25UA500500034496U1 щодо направлених документів і неможливості надання інших документів для підтвердження заявленої митної вартості, встановлено, що відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, розбіжності не спростовано.
В рішенні №UA500500/2025/000373/2 від 04.11.2025 року про коригування митної вартості товарів зазначено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме: 
1) в МД №25UA500500034486U7 декларантом заявлені умови поставки FOB СN SHANGHAI, згідно п.3 контракту № TER-ANG-2025 від 01.02.2025- «ціна та умови поставки згідно з «Інкотермс-2010» оговорюються в інвойсах», але в інвойсі №AM-297-2025052502-2 від 08.08.2025 р. не зазначено тип умов поставки та не зазначено географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця, що може свідчити про невідповідність даним про вартість перевезення фактичним затратам у зв`язку із наявністю додаткових витрат на транспортування; 
2) в експортній декларації № 223120250003198095 від 10.08.2025, згідно перекладу - умови поставки FOB порт відправлення –Яншань, що не відповідає відомостям вказаним в поданій декларації- FOB SHANGHAI; 
3) так, згідно наданого банківського платіжного документа № 162 від 25.07.2025 року оплачено суму 42812,00 дол. США, хоча згідно інвойса сума є меншою: 30347,40 дол. США. Вказане свідчить про можливий неправильний розрахунок митної вартості, що безпосередньо впливає на митні платежі.
В рішенні №UA500500/2025/000373/2 від 04.11.2025 року запропоновано декларанту протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
04.11.2025 декларантом надано лист №04/11/25-1, згідно якого повідомлено, що додаткові документи надаватись не будуть.
В рішенні №UA500500/2025/000373/2 від 04.11.2025 року про коригування митної вартості товарів зазначено, що декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, розбіжності не спростовано. Зазначене унеможливило застосування заявленої декларантом основного методу визначення митної вартості - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
Одеська митниця, приймаючи оскаржувані рішення №UA500500/2025/000373/2 від 04.11.2025 року та №UA500500/2025/000374/2 від 04.11.2025 року про коригування митної вартості товарів, визначила їх митну вартість методом за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на підставі баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України у ввезення товарів, заявлених до митного оформлення, яка є більшим ніж заявлено декларантом.
Позивачу, як декларанту, роз`яснено, що у разі незгоди з вказаними рішеннями права на їх оскарження до органу вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або суду, а також права викладені у ч. 3 ст. 52 цього МКУ. 
Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо. 
Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів. 
До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення. 
Згідно з п.23, 24 ст.4 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. 
Згідно положень МК України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону. 
Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткових документів лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (- розбіжності у документах, - ознаки підробки документів, - або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари). 
В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів зазначено, що подані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів. 
Проте жодного належного та допустимого доказу, що надані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей про митну вартість товару - не надано. В той же час в документах, що були подані до митного оформлення, містяться всі відомості про митну вартість. 
Суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача, що зазначені в оскаржуваних рішеннях підстави для його прийняття є неспроможними, з огляду на наступне. 
Суд вважає, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами контракту. В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.
Водночас приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача. 
Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з правовими висновками Верховного Суду митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Одним з недоліків, який на думку митного органу свідчить про розбіжність у вартості товару та не дає йому упевненості у правильності визначення митної вартості товару є відсутність зазначення в інвойсі від 01.06.2025 № AM-297-2025052502-1 умов поставки, що може свідчити про невідповідність даним про вартість перевезення фактичним затратам на транспортування.
Суд вважає вказане твердження митного органу безпідставним, адже жодна норма законодавства не встановлює обов`язкове зазначення умов поставки в інвойсі.
З цих же підстав, суд вважає необґрунтованими виявлені відповідачем недоліки щодо інвойсу №AM-297-2025052502-2 від 08.08.2025 р., в якому не зазначено тип умов поставки та не зазначено географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця, а також недолік щодо відсутності у коносаменті від 16.08.2025 № HS125072340A будь-яких відміток печатки (штампів) компетентних органів, щодо дати прибуття транспортного засобу у іноземний порт призначення та видачу контейнерів.
Щодо доводів відповідача про те, що копія митної декларації країни відправлення від 10.08.2025 № 223120250003198101 наведена китайською мовою та не містить перекладу, то суд виходить із того, що згідно з п.7 ч.3 ст.53 МК України копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, який подається на письмову вимогу митного органу. 
При цьому відповідно до ч.1 ст.254 МК України митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.
Водночас, відповідач жодним чином не обґрунтував необхідність здійснення перекладу митної декларації країни відправлення від 10.08.2025 № 223120250003198101 для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.
Вказане свідчить, що зазначений недолік, виявлений відповідачем, є неспроможним.
Надаючи оцінку доводам митного органу про те, що в декларації країни відправлення від 10.08.2025 № 223120250003198101 зазначено умови поставки FOB, порт призначення – Констанца, що не відповідає відомостям, вказаним у поданій декларації - FOB Shanghai та в експортній декларації № 223120250003198095 від 10.08.2025, згідно перекладу - умови поставки FOB порт відправлення –Яншань, що не відповідає відомостям вказаним в поданій декларації- FOB SHANGHAI, суд виходить із того, що відповідач не довів, що такі розбіжності можуть мати вплив на визначення митної вартості товару. Судом наявність такого впливу також не встановлено.
При цьому суд погоджується із доводами позивача про те, що вартість доставки відображається в довідках про транспортні витрати Вих. №2710-2 від 27.10.2025 р. та Вих. №2710-1 від 27.10.2025 р., рахунках на оплату послуг експедитора № 2209 від 27 жовтня 2025 р. та № 2208 від 27 жовтня 2025 р., які містять необхідні відомості щодо вартості доставки, адже вказане підтверджено матеріалами справи.
Також суд вважає безпідставним неприйняття до уваги відповідачем банківських платіжних документів від 05.06.2025 № 149 та від 25.07.2025 №162 через невірне зазначення номеру контракту, відсутність посилання на інвойс та відсутність жодних печаток чи штампів, з огляду на таке.
Згідно з п.4 ч.2 ст.52 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, якщо рахунок сплачено, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Суд встановив, що оплату за контрактом здійснено через АТ "КРЕДОБАНК", про що до митного оформлення надано копії платіжних інструкцій в іноземній валюті або банківських металах від 05.06.2025 № 149 та від 25.07.2025 №162, які в повній мірі надають можливість ідентифікувати операцію за сторонами Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕРМОПАЛ» (Покупець) та «SHANGHAI ANGMI NEW MATERIAL CO, LTD » (Продавець, Китай), підставою (із посиланням на контракт), датами та загальною сумою (42812 + 18348 дол. США), що відповідачем не заперечується.
Відповідно до п.6 розділу І Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління НБУ №216 від 28.07.2008 (далі Положення №216), ініціатор має право оформити платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах в електронній або паперовій формі. Форма та порядок надання платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах визначаються умовами договору про надання платіжних послуг між користувачем і надавачем платіжної послуги.
Згідно до п.26 розділу ІІІ вказаного Положення №216, надавач платіжних послуг повинен перевірити відповідність заповнення реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах вимогам розділу II цього Положення та реквізитам, зазначеним у документах, які відповідно до нормативно-правових актів Національного банку з питань валютного регулювання є підставою для здійснення перерахування коштів в іноземній валюті або банківських металах з рахунку платника, а також поштові та платіжні реквізити контрагентів.
Отже суд дійшов висновку, що посилання митного органу на невідповідність вимогам законодавства платіжного документа в іноземній валюті не відповідає дійсності та не може слугувати підставою для коригування митної вартості.
Крім того, саме надавач платіжних послуг зобов`язаний перевірити відповідність заповнення реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті, тому суд вважає, що відповідальність за відсутність жодних печаток чи штампів не може покладатись на платника. 
Окрім цього, суд погоджується із твердженням представника позивача, що невірне найменування контракту «№TER-AGN-2025» замість вірного «№TER-ANG-2025» викликано опискою та не впливає на визначення митної вартості товару, адже усі документи кореспондуються між собою та не викликають сумнівів у їх належності до виконання контракту.
Також суд відхиляє твердження відповідача про відсутність посилання на інвойс у вищевказаних платіжних документах, оскільки жодною нормою законодавства не встановлена обов`язкова наявність посилання на інвойс у платіжних документах.
Таким чином, суд дійшов висновку, що наведені митним органом сумніви митної вартості товару в цій частині є необґрунтованими та не можуть слугувати підставою для її коригування. 
При цьому, суд не приймає посилання митного органу на те, що згідно наданого банківського платіжного документа № 162 від 25.07.2025 року оплачено суму 42812,00 дол. США, хоча згідно інвойса сума є меншою: 30347,40 дол. США, що на думку митного органу може свідчити про неправильність розрахунків,- з огляду на таке.
Згідно пункту 4 Контракту №TER/ANG-2025 оплата за цим контрактом провадиться проти Інвойсів, які невід`ємною частиною цього Контракту. Покулець зобов`язується оплачувати інвойси в такому порядку: 30% передоплата, 70% під час/до завантаження товару. Валюта платежу долар США. Також можливе відстрочення платежу. Усі банківські витрати в країні Покупця сплачує Покупець, а всі банківські витрати в країні Продавця сплачує Продавець.
Згідно з інвойсом №АМ-297-2025052502-1 від 08.08.2025 року, загальна ціна вантажу складає 30812,60 дол. США.
Згідно з інвойсом №АМ-297-2025052502-2 від 08.08.2025 року, загальна ціна вантажу складає 30347,40 дол. США.
Таким чином, загальна сума для оплати товару згідно з цими інвойсами складає 30812,60 + 30347,40 = 61160 дол. США.
Суд встановив, що 05.06.2025 року позивачем була здійснена передплата за реквізитами Продавця, у сумі 18348 дол. США, відповідно до п. 4 Контракту в якості 30% - передоплата, що підтверджено платіжною інструкцією в іноземній валюті або банківських металах №149 від 05.06.2025 року. 
25.07.2025 року позивачем була здійснена повна оплата за реквізитами Продавця, у сумі 42812 дол. США, відповідно до п. 4 Контракту в якості 70% від суми товару - під час/до завантаження товару, що підтверджено інструкцією в іноземній валюті або банківських металах №162 від 25.07.2025 року. 
Таким чином, позивачем, за інвойсами №АМ-297-2025052502-2 від 08.08.2025 року та №АМ-297-2025052502-1 від 08.08.2025 року, оплата за товари була здійснена в 2 етапи. 30% загальної вартості інвойсів в сумі – 18348 дол. США була сплачена в якості передплати, та 70% загальної вартості інвойсів в сумі – 42812 дол. США була сплачена в якості післяплати під час завантаження товару.
При цьому, усі вищевказані документи були надані декларантом до митного оформлення та відповідач не був позбавлений можливості здійснити відповідні розрахунки та переконатися у тому, що вони проводились відповідно до пункту 4 Контракту №TER/ANG-2025.
У зв`язку з цим, суд відхиляє твердження відповідача про неправильність розрахунків. 
Між тим, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви у заявленій митній вартості, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та достовірності, зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх оформленні.
Відповідачем не вказано будь-якого іншого обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні.
Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови ВС від 27.04.2020 року по справі №140/804/19, від 11.06.2020 року по справі №815/5464/16, від 30.04.2020 року по справі №820/231/16, від 31.03.2020 року, від 19.03.2020 року по справі №808/4127/15).
МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів. 
Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу. 
Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів. 
Відповідно до п.2,4 ст.55 МКУ прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Між тим, спірні рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МКУ.
Оцінюючи вказане рішення відповідача суд вважає за необхідне врахувати також правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду. 
Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25 лютого 2020 року справа №260/718/19; 27 квітня 2020 року справа №140/804/19).
У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування(якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.
Відповідачем здійснено коригування митної вартості товару на підставі відомостей бази даних, оскільки за попередніми МД вартість товару є більшою, ніж заявлено декларантом. 
Однак відповідачем не надано до суду доказів про коригування заявленої митної вартості товарів за попередніми МД, інформації щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим суд не приймає доводи митниці про обґрунтованість коригування митної вартості товару по МД позивача до митної вартості попередньої МД.
Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. 
Відповідно до ст.72,73,75,76 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000373/2 від 04.11.2025 року та №UA500500/2025/000374/2 від 04.11.2025 року. 
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Суд вважає, що з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4242,21 грн.
Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 8000 грн, суд дійшов наступного висновку. 
Відповідно до ч.2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 4 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Позивачем вищезазначених документів до суду надано не було. 
Таким чином, станом на час прийняття рішення по справі позивачем не надано договір про надання правничої допомоги та детальний опис робіт (наданих послуг), який виконаний адвокатом за час розгляду справи, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що є умовою відповідно до вимог ч. 4 ст. 134 КАС України для вирішення питання щодо розподілу судових витрат на надання правничої допомоги. 
Відповідно на час розгляду справи у суду відсутні підстави для розподілу судових витрат у частині витрат на правничу допомогу адвоката.
Керуючись ст.2, 3, 6, 7, 9, 12, 13, 139, 241-246 КАС України, суд, –

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРМОПАЛ» (вул. 21 км Старокиївського шосе, будинок 30, місто Одеса, 65025, ЄДРПОУ 31936337) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21а, м. Одеса, 65078, ЄДРПОУ 44005631) про визнання протиправними та скасування рішень, - задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000373/2 від 04.11.2025 року та №UA500500/2025/000374/2 від 04.11.2025 року. 
Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРМОПАЛ» судовий збір у розмірі 4242,21 грн. 
Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України. 
Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва