РІШЕННЯ
Іменем України

23 лютого 2026 року 
м. Київ

справа №990/28/26
адміністративне провадження № П/990/28/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Ханової Р. Ф.
суддів: Білоуса О.В., Гончарової І. А., Олендера І. Я., Юрченко В.П.

за участю:
секретаря судового засідання - Пугач Д.С.
позивача - ОСОБА_1 
представника позивача - Огнев`юк Т.В. на підставі ордера серії АА №1669947
представника відповідача - Капши А.С., в порядку самопредставництва

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,-
УСТАНОВИВ:
І. ПРОЦЕДУРА
22 січня 2026 року до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач у справі), подана адвокатом Огнев`юк Тетяною Василівною, до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - Комісія, відповідач у справі), у якій позивач просить Суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії від 22 грудня 2025 року №222/зп-25 «Про затвердження кодованих результатів четвертого етапу кваліфікаційного іспиту (виконання практичного завдання зі спеціалізації Вищого антикорупційного суду, зокрема його Апеляційної палати) у межах оголошеного рішенням Комісії від 03 червня 2025 року № 112/зп-25 конкурсу на зайняття вакантних посад суддів у Вищому антикорупційному суді» в частині, що стосується ОСОБА_1 (індивідуальні коди: 0006945; 0002156);
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії від 22 грудня 2025 року №223/зп-25 «Про затвердження декодованих результатів четвертого етапу кваліфікаційного іспиту (виконання практичного завдання зі спеціалізації Вищого антикорупційного суду, зокрема його Апеляційної палати) у межах оголошеного рішенням Комісії від 03 червня 2025 року № 112/зп-25 конкурсу на зайняття вакантних посад суддів у Вищому антикорупційному суді» в частині, що стосується ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Комісію провести повторну перевірку виконаних ОСОБА_1 практичних завдань (індивідуальні коди: 0006945; 0002156) іншою екзаменаційною комісією без участі осіб, які брали участь у первинному оцінюванні.
Відповідно до частин першої та другої статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України правила цієї статті поширюються, зокрема, на розгляд адміністративних справ щодо законності актів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.
Зазначена категорія справ розглядається у порядку спрощеного позовного провадження Верховним Судом у складі колегії Касаційного адміністративного суду не менше ніж з п`яти суддів.
Верховний Суд ухвалою від 26 січня 2026 року відкрив провадження в цій справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
10 лютого 2026 року від відповідача на адресу Верховного Суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому Комісія просить Суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . Також цього дня Комісія подала до Суду документи, яким присвоєно гриф «Для службового користування».
16 лютого 2026 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій ОСОБА_1 просить Суд задовольнити позов в повному обсязі.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Рішенням Комісії від 03 червня 2025 року № 112/зп-25 оголошено конкурс на зайняття 23 вакантних посад суддів у Вищому антикорупційному суді, з яких: 10 вакантних посад суддів в Апеляційній палаті Вищого антикорупційного суду; 13 вакантних посад інших суддів у Вищому антикорупційному суді.
24 червня 2025 року позивач звернувся до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України із заявою про участь в конкурсі на зайняття 23 вакантних посад суддів Вищого антикорупційного суду.
Рішенням Комісії від 16 вересня 2025 року № 20/вс-25 допущено ОСОБА_1 до проходження кваліфікаційного оцінювання та участі в конкурсі на зайняття 23 вакантних посад суддів Вищого антикорупційного суду, оголошеному рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 03 червня 2025 року № 112/зп-25.
Рішеннями Комісії від 19 вересня 2025 року № 174/зп-25 та №175/зп-25 призначено кваліфікаційне оцінювання в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів у Вищому антикорупційному суді. Призначено кваліфікаційний іспит під час кваліфікаційного оцінювання у межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів Вищого антикорупційного суду, оголошеного рішенням Комісії від 03 червня 2025 року № 112/зп-25, та визначено таку черговість етапів його проведення:
перший етап - тестування знань з історії української державності;
другий етап - тестування загальних знань у сфері права та знань зі спеціалізації Вищого антикорупційного суду, зокрема його Апеляційної палати;
третій етап - тестування когнітивних здібностей;
четвертий етап - виконання практичного завдання зі спеціалізації Вищого антикорупційного суду, зокрема його Апеляційної палати.
За наслідками успішного проходження ОСОБА_1 трьох етапів іспиту під час кваліфікаційного оцінювання у межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів Вищого антикорупційного суду та відповідно до рішення Комісії від 29 жовтня 2025 року № 195/зп-25 позивача було допущено до четвертого етапу кваліфікаційного іспиту - виконання практичного завдання зі спеціалізації Вищого антикорупційного суду, зокрема його Апеляційної палати.
Крім того, Комісія вказаним рішенням визначила, що кількість завдань, які обираються для виконання практичного завдання зі спеціалізації Вищого антикорупційного суду, зокрема його Апеляційної палати - 2, з яких: одне завдання типу 1 та одне завдання типу 2. Також Комісія встановила, що прохідний бал четвертого етапу кваліфікаційного іспиту (виконання практичного завдання зі спеціалізації Вищого антикорупційного суду, зокрема його Апеляційної палати) - 75 відсотків максимально можливого бала, або 112,5 бала.
Позивач брав участь в четвертому етапі кваліфікаційного іспиту - виконання практичного завдання зі спеціалізації Вищого антикорупційного суду, зокрема його Апеляційної палати, виконуючи 12 листопада 2025 року завдання типу 1, 14 листопада - завдання типу 2.
Рішенням Комісії від 22 грудня 2025 року № 222/зп-25 затверджено кодовані результати четвертого етапу кваліфікаційного іспиту (виконання практичного завдання зі спеціалізації Вищого антикорупційного суду, зокрема його Апеляційної палати) у межах оголошеного рішенням Комісії від 03 червня 2025 року № 112/зп-25 конкурсу на зайняття вакантних посад суддів у Вищому антикорупційному суді.
Рішенням Комісії від 22 грудня 2025 року № 223/зп-25 затверджено декодовані результати четвертого етапу кваліфікаційного іспиту (виконання практичного завдання зі спеціалізації Вищого антикорупційного суду, зокрема його Апеляційної палати) у межах оголошеного рішенням Комісії від 03 червня 2025 року № 112/зп-25 конкурсу на зайняття вакантних посад суддів у Вищому антикорупційному суді.
Відповідно до додатку до рішення Комісії від 22 грудня 2025 року № 223/зп-25 ОСОБА_1 за результатами виконання практичного завдання типу 1 отримав - 46,75 (код учасника 0006945), завдання типу 2 - 64 (код учасника 0002156), загальна кількість балів - 110,75, результат іспиту - не складено.
07 січня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Комісії з клопотанням про проведення повторної перевірки виконаних ним практичних завдань типу 1 та типу 2 12 листопада 2025 року та 14 листопада 2025 року відповідно, іншою екзаменаційною комісією без участі осіб, які брали участь у первинному оцінюванні, в межах оголошеного рішенням Комісії конкурсу.
Листом Комісії від 19 січня 2026 року №21-337/26 надано відповідь на звернення ОСОБА_1 від 07 січня 2026 року, у якій зазначено, що згідно з рішенням Комісії від 22 грудня 2025 року № 222/зп-25 під час підготовки до розгляду питання про затвердження кодованих результатів четвертого етапу кваліфікаційного іспиту (виконання практичного завдання зі спеціалізації Вищого антикорупційного суду, зокрема його Апеляційної палати) у межах конкурсу, за результатами дослідження оцінок членів екзаменаційної комісії членом Комісії-доповідачем не встановлено розбіжностей у 20 і більше відсотків (15 і більше балів) між найвищою і найнижчою оцінками, зокрема у роботі з індивідуальним кодом 0006945 (найвищий бал члена екзаменаційної комісії - 50, найнижчий бал - 41), та роботі з індивідуальним кодом 0002156 (найвищий бал члена екзаменаційної комісії - 69, найнижчий бал - 62) та ураховуючи зазначене, роботи, виконані ОСОБА_1 , повторній перевірці не підлягають.
Вважаючи рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 22 грудня 2025 року №222/зп-25 та 223/зп-25 стосовно ОСОБА_1 протиправними і такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.
ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 звернув увагу на те, що оскаржувані рішення, в частині, що стосуються позивача, ухвалені не у відповідності до затвердженої Комісією процедури в зв`язку з відмовою у проведенні повторної перевірки практичного завдання ОСОБА_1 . Враховуючи наведене, затвердження кодованих та декодованих результатів практичного завдання, виконаного позивачем, не ґрунтується на нормах, встановлених самою Комісією та є передчасним.
Позивач цитує положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Положення про порядок складання кваліфікаційного іспиту та методику оцінювання кандидатів, затвердженого рішенням Комісії від 19 червня 2024 року №185/зп-24 (далі - Положення №185/зп-24), та звертає увагу на те, що рішенням Комісії від 22 жовтня 2025 року №191/зп-25 затверджено Методичні вказівки з оцінювання практичного завдання типу 1 та типу 2, виконаного кандидатами на посади суддів Вищого антикорупційного суду, зокрема його Апеляційної палати, під час кваліфікаційного іспиту в межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 03 червня 2025 року № 112/зп-25 (далі - Методичні вказівки).
ОСОБА_1 звертає увагу на те, що Методичними вказівками було встановлено елементи практичного завдання, які підлягають оцінюванню, максимальна кількість балів за кожний такий елемент та показники оцінювання.
Цитуючи Положення №185/зп-24, позивач вказує на те, що однією зі стадій встановлення результатів кваліфікаційного іспиту є затвердження кодованих результатів кожного етапу кваліфікаційного іспиту. Член Комісії - доповідач при підготовці до розгляду питання про затвердження кодованих результатів виконаних практичних завдань досліджує оцінки членів екзаменаційної комісії за виконане учасником практичне завдання на предмет суттєвих розбіжностей в оцінках однієї роботи.
При встановленні розбіжності між найвищою і найнижчою оцінками членів екзаменаційної комісії, виставленими за виконане учасником практичне завдання, у 20 і більше відсотків від максимально можливого бала така робота підлягає повторній перевірці іншою екзаменаційною комісією без участі осіб, які брали участь у первинному оцінюванні. Екзаменаційна комісія при повторному оцінюванні роботи керується не «математичними», а змістовими міркуваннями щодо відповідної роботи.
Після ознайомлення з екзаменаційними відомостями, в яких оцінені практичні завдання, виконані позивачем, останній виявив підстави для винесення на розгляд Комісії питання про проведення повторної перевірки іншою екзаменаційною комісією виконаного позивачем практичного завдання у зв`язку із наявністю суттєвих розбіжностей між найвищими та найнижчими оцінками членів екзаменаційної комісії за окремі елементи практичного завдання.
ОСОБА_1 звернув увагу на те, що звертався до Комісії з клопотанням про проведення повторної перевірки іншою екзаменаційною комісією практичного завдання, виконаного ним, на що Комісія відповіла, що не вбачає підстав для проведення повторної перевірки практичного завдання ОСОБА_1 . Також відповідач наголосив на тому, що розбіжність, яка становить 20 і більше відсотків від максимально можливого бала, повинна визначатися виключно за підсумковою оцінкою члена комісії за всі елементи практичного завдання в цілому, а не за окремими елементами.
Аналізуючи екзаменаційні відомості, складені за результатами перевірки практичного завдання типу 1, виявлено розбіжності між найвищою і найнижчою оцінками членів екзаменаційної комісії, виставленими за виконане учасником практичне завдання, що становлять 20 і більше відсотків від максимально можливого бала за десятьма окремими елементами практичного завдання, за результатами перевірки практичного завдання типу 2 - за трьома елементами.
Щодо твердження Комісії про те, що розбіжність, що становить 20 і більше відсотків від максимально можливого бала, повинна визначатися виключно за підсумковою оцінкою члена комісії за всі елементи практичного завдання в цілому, а не за окремими елементами, позивач вважає, що така позиція суперечить встановленій процедурі оцінювання, визначеній Положенням 185/зп-24, та порушує принцип об`єктивності, неупередженості та прозорості іспиту.
У адміністративному позові, ОСОБА_1 визначає, що порушення допущені Комісією у процедурі оцінювання практичного завдання полягають у наступному.
По-перше, оцінка за практичне завдання формується на підставі суми оцінок за кожен елемент, передбачений Методичними вказівками. Суттєві розбіжності в оцінках окремих елементів безпосередньо впливають на об`єктивність оцінки роботи у цілому, оскільки вони свідчать про відсутність єдиних критеріїв оцінювання серед членів екзаменаційної комісії. Комісія, ігноруючи великі розбіжності в оцінюванні 13 елементів практичного завдання різними членами екзаменаційної комісії, не виконала свій обов`язок щодо повторної перевірки практичного завдання, що є прямим порушенням процедури, встановленої Положенням 185/зп-24 процедури.
По-друге, абзац третій підпункту 6.3.1. пункту 6.3 розділу 6 Положення 185/зп-24 встановлює критерій розбіжності між найвищою і найнижчою оцінками у 20 відсотків між максимально можливого бала за виконане практичне завдання, тягне за собою обов`язкову повторну перевірку. Обмеження та звуження цього критерію виключно підсумковою оцінкою за всі елементи практичного завдання суперечить змісту норми, оскільки Положення 185/зп-24 не містить такого обмеження. Таке обмежувальне тлумачення необґрунтовано нівелює наявну процедурну гарантію кандидата на посаду судді на повторну перевірку виконаної роботи.
Оскільки перевірка практичного завдання полягає у встановленні відповідності змісту виконаного завдання показникам за кожним елементом, саме розбіжності за окремими елементами є індикатором суттєвих відмінностей в оцінках однієї роботи. Комісія, здійснюючи тлумачення норми вузько та винятково на користь підсумкової оцінки, допустила звуження процедурних гарантій кандидата на посаду судді, що призвело до відмови в повторній перевірці роботи позивача без належного обґрунтування.
По-третє, така відмова порушує принцип рівності умов для учасників кваліфікаційного оцінювання, оскільки ігнорування суттєвих розбіжностей в елементах оцінювання може призвести до необ`єктивного встановлення підсумкових результатів, що впливає на формування рейтингу кандидатів та допуск кандидата до наступного етапу Конкурсу. Комісія не пояснила, що розбіжності в елементах не є суттєвими для необхідності проведення повторної перевірки, тим самим порушивши прозорість процедури, керуючись при цьому формальними критеріями у вигляді виключно підсумкового бала за окремі типи практичного завдання.
Позивач наголошує на тому, що він мав обґрунтовані легітимні очікування щодо застосування підпункту 6.3.1 Положення 185/зп-24 для належної оцінки практичного завдання кандидата, оскільки мета іспиту полягає у виявленні належних знань, рівня підготовки та здатності здійснювати правосуддя.
Позивач вважає, що ним правомірно очікувалося, що у разі виявлення розбіжностей, що становлять 20 і більше відсотків за елементами, які є складовими оцінки роботи, Комісія забезпечить об`єктивність шляхом проведення повторної перевірки іншою комісією, керуючись змістовними міркуваннями. Таке застосування норм Положення 185/зп-24 відповідало б принципам неупередженості, гарантуючи прозорість процедури. Однак Комісія, відмовившись від повторної перевірки, порушила ці очікування, що призвело в подальшому до необґрунтованого та безпідставного затвердження кодованих та декодованих результатів виконання практичного завдання позивачем, які не відповідають встановленим процедурам.
Також позивач звернув увагу на те, після написання практичних завдань в межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 03 червня 2025 року № 112/зп-25 (12 та 14 листопада 2025 року) та безпосередньо перед перевіркою цих завдань (18-20 грудня 2025 року) рішенням Комісії від 17 грудня 2025 року №218/зп-25 внесено зміни до Положення 185/зп-24 та, серед іншого, пунктом 8.7. встановлено, що практичні завдання, виконані учасниками кваліфікаційних іспитів в межах кваліфікаційного оцінювання під час конкурсу на зайняття 23 вакантних посад суддів у Вищому антикорупційному суді, оголошеному рішенням Комісії від 03 червня 2025 року №112/зп-25, оцінюються за правилами, які діють з 18 грудня 2025 року.
Позивач вважає, що Комісією навмисно були внесені відповідні зміни для зміни процедури оцінювання практичного завдання.
ОСОБА_1 наголошує на тому, що внесення змін до Положення 185/зп-24 за день до перевірки практичних завдань членами екзаменаційної комісії є очевидно неприпустимим, оскільки на момент виконання позивачем практичних завдань діяло одне регулювання процедури оцінювання, а на момент виставлення балів - уже інше.
Такі дії Комісії, на думку позивача, порушують фундаментальні принципи правової визначеності та легітимного очікування, та призводять до довільного застосування норм, що суперечить принципам об`єктивності, неупередженості та рівності умов для учасників іспиту.
Змінюючи умови конкурсу під час його проведення, Комісія порушила принцип правової визначеності, а отже процедура оцінювання не є правовою в контексті справедливості.
Зміни до нормативно-правових актів не можуть мати зворотної дії в часі, якщо вони погіршують правове становище суб`єктів правовідносин, оскільки це порушує принцип юридичної визначеності та легітимних очікувань. Аналогічно, у контексті даного спору, внесення змін до Положення №185/зп-24 після виконання практичних завдань, але перед їх перевіркою, є формою зворотної дії, оскільки воно змінює правила оцінки завдань постфактум.
На думку позивача, Комісія, навмисно вносячи ці зміни за день до перевірки, діяла з метою адаптації процедури під конкретні обставини, що свідчить про відсутність об`єктивності та прозорості. Сам факт їх внесення в такі строки є порушенням, оскільки підриває довіру до процедури та унеможливлює втілення легітимних очікувань позивача щодо справедливого оцінювання на основі стабільних правил.
Отже, вказані обставини щодо способу обрахунку суттєвих розбіжностей в балах, виставлених членами екзаменаційної комісії за виконане практичне завдання, виникли вже після оголошення конкурсу і погіршили становище позивача, який подав заяву на Конкурс з бажанням проходити його за тими умовами, які були визначені на час оголошення конкурсу, в тому числі стосовно умов проведення повторної перевірки практичного завдання.
Також в позові звернено увагу на те, що оскільки порушення, допущені Комісією під час процедури оцінювання практичного завдання та ухвалення оскаржуваних рішень призводять до виключення позивача з процедури конкурсу, що, своєю чергою, унеможливлює подальшу реалізацію ним гарантованого державою права на доступ до публічної служби в судовій владі на умовах рівності, об`єктивності та належної процедури, то наявні всі підстави для скасування відповідних рішень у частині, що стосується позивача.
У відзиві на адміністративний позов Комісія наголошує на тому, що підстави позову є необґрунтованими і свідчать виключно про неправильне тлумачення позивачем норм Положення №185/зп-24.
Комісія наголошує на тому, що попередня редакція підпунктів 5.5.6, 5.5.8 пункту 5.5 розділу 5 та підпункту 6.3.1 пункту 6.3 розділу 6 Положення № 185/зп-24 (в редакції чинній до 17 грудня 2025 року) передбачала:
« 5.5.6 За результатами перевірки практичного завдання кожним членом екзаменаційної комісії виставляється індивідуальна оцінка роботи від 0 до 150 балів.»
« 5.5.8 Після оцінювання практичного завдання усіма членами екзаменаційної комісії програмою виводиться остаточна оцінка учасника шляхом визначення середнього арифметичного бала на підставі індивідуальних оцінок з округленням до наближеного цілого числа або числа з десятковою частиною 0,5.»
« 6.3.1 При затвердженні кодованих результатів етапу іспиту Комісія розглядає документи, складені уповноваженими представниками.
Член Комісії - доповідач при підготовці до розгляду питання про затвердження кодованих результатів виконаних практичних завдань досліджує оцінки членів екзаменаційної комісії на предмет суттєвих розбіжностей в оцінках однієї роботи.
При встановленні розбіжності між найвищим і найнижчим балами, виставленими за практичне завдання окремими членами екзаменаційної комісії, у 20 і більше відсотків від максимально можливого бала така робота підлягає повторній перевірці іншою екзаменаційною комісією без участі осіб, які брали участь у первинному оцінюванні. Екзаменаційна комісія при оцінюванні роботи керується не «математичними», а змістовими міркуваннями щодо відповідної роботи.»
Комісія звернула увагу на те, що рішенням Комісії від 17 грудня 2025 року №218/зп-25 було внесено зміни до Положення № 185/зп-24, зокрема, в підпункт 5.5.6 пункту 5.5 розділу 5 Положення та підпункт 6.3.1 пункту 6.3 розділу 6 зазначеного Положення, відповідно до яких:
« 5.5.6 Під час оцінювання практичного завдання члени екзаменаційної комісії виставляють оцінки за кожен передбачений елемент у кількості балів, визначених методичними вказівками.
Оцінка члена екзаменаційної комісії за виконане учасником практичне завдання формується на підставі суми його оцінок за кожен елемент, передбачений методичними вказівками.»
« 6.3.1 При затвердженні кодованих результатів етапу іспиту Комісія розглядає документи, складені уповноваженими представниками.
Член Комісії - доповідач при підготовці до розгляду питання про затвердження кодованих результатів виконаних практичних завдань досліджує оцінки членів екзаменаційної комісії за виконане учасником практичне завдання на предмет суттєвих розбіжностей в оцінках однієї роботи.
При встановленні розбіжності між найвищою і найнижчою оцінками членів екзаменаційної комісії, виставленими за виконане учасником практичне завдання, у 20 і більше відсотків від максимально можливого бала така робота підлягає повторній перевірці іншою екзаменаційною комісією без участі осіб, які брали участь у первинному оцінюванні. Екзаменаційна комісія при повторному оцінюванні роботи керується не «математичними», а змістовими міркуваннями щодо відповідної роботи.»
Відповідач вказує на те, підпунктом 6.3.1 пункту 6.3 розділу 6 Положення №185/зп-24 закріплено обов`язок Комісії здійснити повторну перевірку виконаного учасником конкурсу практичного завдання іншою екзаменаційною комісією (без участі осіб, які брали участь у первинному оцінюванні) лише за умови встановлення членом Комісії - доповідачем розбіжності у 20 і більше відсотків від максимально можливого бала між найвищою і найнижчою оцінками членів екзаменаційної комісії, виставленими за виконане учасником практичне завдання, які, своєю чергою, відповідно до абзацу другого підпункту 5.5.6 пункту 5.5 розділу 5 Положення формуються на підставі суми оцінок за кожен елемент, передбачений Методичними вказівками.
На думку Комісії, в даному випадку, поняття «оцінка члена екзаменаційної комісії, виставлена за виконане практичне завдання» не є тотожним поняттю «оцінка члена екзаменаційної комісії за елемент практичного завдання». «Оцінка за виконане практичне завдання» члена екзаменаційної комісії формується шляхом додавання його оцінок, виставлених за кожен елемент практичного завдання, передбачений Методичними вказівками. Саме вона є відображенням встановлення членом екзаменаційної комісії відповідності змісту виконаного учасником завдання показникам (Методичним вказівкам) з оцінювання цього завдання.
Відповідач звертає увагу Суду, що рішенням Комісії від 17 грудня 2025 року № 218/зп-25, яким внесено зміни до Положення № 185/зп-24 не змінювалися підстави та умови процедури повторної перевірки виконаного учасником конкурсу практичного завдання іншою екзаменаційною комісією (без участі осіб, які брали участь у первинному оцінюванні), а лише уточнено, що дослідженню членом Комісії-доповідачем в даному випадку підлягають оцінки членів екзаменаційної комісії, виставлені «за виконане учасником практичне завдання», у зв`язку з появою у Положенні формулювання поняття «оцінка за елемент практичного завдання» для унеможливлення множинного суперечливого тлумачення вказаних норм.
Зі свого боку, на думку відповідача, позивач допускає довільне трактування вказаних норм, і зазначає про те, що повторній перевірці іншою екзаменаційною комісією можуть бути піддані виконані учасниками конкурсу практичні завдання, розбіжності між найвищою і найнижчою оцінками у 20 і більше відсотків від максимально можливого бала в яких, обраховані за окремими елементами.
Комісія зазначає, що оскільки Методичні вказівки за деякі елементи практичного завдання, що підлягають оцінюванню, містять шкалу балів за елементи оцінювання « 0-4», « 0-2» та « 0-3», то оцінювання таких елементів членами екзаменаційної комісії з різницею навіть в 1 бал, за умови застосування вищенаведеного позивачем алгоритму обрахунку розбіжностей, призведе до безумовної повторної перевірки таких робіт. Така перевірка буде не тільки непропорційною відносно імовірних розбіжностей оцінок у балах, виставлених членами екзаменаційної комісії за виконане практичне завдання, але і нівелює доцільність процедури такої повторної перевірки та мету, з якою вона була запроваджена.
Очевидно, що метою внесення змін до Методичних вказівок не було, зокрема, здійснення повторної перевірки практичних завдань, виконаних учасниками Конкурсу, у випадку виявлення розбіжностей в оцінках членів екзаменаційної комісії за кожен елемент у 1 бал.
Комісія наголошує на тому, що з відомостей, які відображені в екзаменаційній відомості оцінювання практичного завдання на етапі кваліфікаційного іспиту за виконане завдання типу 1 та в екзаменаційній відомості оцінювання практичного завдання на етапі кваліфікаційного іспиту за виконане завдання типу 2 можливо встановити, що у роботах позивача відсутня розбіжність, яка становить 20 і більше відсотків (15 і більше балів, так як максимальна оцінка за кожне з виконаних практичних завдань - 75), між найвищою і найнижчою оцінками членів екзаменаційної комісії за кожне з виконаних практичних завдань. Зокрема, у роботі з індивідуальним кодом 0006945 (найвищий бал члена екзаменаційної комісії - 50, найнижчий бал - 41, бали інших членів екзаменаційної комісії: 48, 48), та роботі з індивідуальним кодом 0002156 (найвищий бал члена екзаменаційної комісії - 69, найнижчий бал - 62, бали інших членів екзаменаційної комісії: 63, 62). Тому, ураховуючи зазначене, роботи, виконані ОСОБА_1 , повторній перевірці не підлягали.
Щодо доводів позивача про те, що внесення змін до Положення рішенням Комісії від 17 грудня 2025 року № 218/зп-25 та оцінювання практичного завдання членами екзаменаційної комісії з урахуванням таких змін, погіршили становище Позивача, який подав заяву про участь у конкурсі з бажанням проходити його за тими умовами, які були визначені на час оголошення конкурсу, Комісія зазначає наступне.
Зміст повноважень Комісії у процедурі кваліфікаційного оцінювання, в тому числі етапу складання кваліфікаційного іспиту, є дискреційними. Дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, у межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
У контексті діяльності Комісії це означає, що вона має повноваження самостійно визначати критерії оцінювання в межах установленого законом порядку та обирати спосіб реалізації процедур кваліфікаційного оцінювання, з дотриманням правових норм, визначати та затверджувати методику оцінювання, в тому числі і виконаного практичного завдання. Саме відповідач є суб`єктом, до компетенції якого належить впорядкування відповідних процедур.
Комісія зауважує, що позивач не ставить під сумнів правомірність ухвалення Комісією рішення від 17 грудня 2025 року № 218/зп-25, яким внесено зміни до Положення №185/зп-24, позовних вимог щодо його оскарження не заявляє. З аналізу змісту позовних вимог вбачається незгода позивача з самою процедурою кваліфікаційного оцінювання (порядком оцінювання практичного завдання на етапі кваліфікаційного іспиту), що встановлена положеннями чинного законодавства, що ґрунтується на невірному тлумаченні та суб`єктивному розумінні позивачем норм, що регламентують таку процедуру.
Відповідач звертає увагу Суду, що рішенням Комісії від 17 грудня 2025 року № 218/ зп-25, зокрема, розділ 8 Положення №185/зп-24 доповнено новим пунктом 8.7 такого змісту: « 8.7. Практичні завдання, виконані учасниками кваліфікаційних іспитів в межах добору кандидатів на посаду судді місцевого суду, оголошеного рішенням Комісії від 11 грудня 2024 року № 366/зп-24, та кваліфікаційного оцінювання під час конкурсу на зайняття 23 вакантних посад суддів у Вищому антикорупційному суді, оголошеного рішенням Комісії від 03 червня 2025 року № 112/зп-25, оцінюються за правилами, які діють з 18 грудня 2025 року.».
Тож, виконані практичні завдання позивача, як учасника конкурсу зі спеціалізації Вищого антикорупційного суду, зокрема його Апеляційної палати в межах четвертого етапу кваліфікаційного іспиту (12 та 14 листопада 2025 року) відповідно до вищенаведених приписів, було оцінено у період 18-20 грудня (відповідно до екзаменаційних відомостей) за правилами, визначеними, зокрема, і рішенням від 17 грудня 2025 року № 218/зп-25.
Разом з тим, внесені зміни в процедурі оцінювання практичного завдання на етапі кваліфікаційного іспиту стосуються всіх кандидатів на посаду судді, а не лише позивача, є забезпеченням уніфікації підходів і вимог до всіх, хто прагне обійняти посаду судді у відповідному суді. При цьому, запровадження обов`язку для членів екзаменаційної комісії з відображення (виставляння) оцінок за кожен передбачений Методичними вказівками елемент у кількості балів, визначених Методичними вказівками, жодним чином не погіршило становище позивача ретроспективно з моменту подачі заяви таким про участь у конкурсі, адже процедура оцінювання виконаних практичних робіт не була змінена, не змінилися умови та шкала оцінювання відповідних елементів оцінювання, лише з`явилася умова щодо фіксації та відображення оцінок членів екзаменаційної комісії за кожен передбачений Методичними вказівками елемент.
Відповідач вважає, що хибні очікування позивачем повторного оцінювання виконаних ним практичних робіт з підстав розбіжностей оцінок членів екзаменаційної комісії за елементи оцінювання, визначені Методичними вказівками, є фактично його сподіваннями, які обумовлені помилковою оцінкою правових норм та його суб`єктивним тлумаченням Положення №185/зп-24, проте незгода з такими нормами, які врегульовують відповідні процедури, не може бути підставою для оскарження рішень Комісії, ухвалених на відповідному етапі фіксації результатів кваліфікаційного іспиту.
Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що суттєві розбіжності в оцінках членів екзаменаційної комісії окремих елементів свідчать про відсутність єдиних критеріїв оцінювання серед членів екзаменаційної комісії, відповідач зазначає, що перевірка практичного завдання полягає у встановленні членами екзаменаційної комісії відповідності змісту виконаного учасником завдання показникам (методичним вказівкам) з оцінювання цього завдання за їх внутрішнім переконанням в межах їх дискреційних повноважень та полягає в оцінюванні змістового наповнення відповідних робіт.
Своєю чергою, шкали балів за відповідні елементи є своєрідним орієнтиром членам екзаменаційної комісії для виставлення балів за відповідні елементи у межах відповідного діапазону.
Відповідно до Положення №185/зп-24 після оцінювання практичного завдання усіма членами екзаменаційної комісії інформаційною системою визначаються середні арифметичні оцінки за кожним елементом, передбаченим методичними вказівками, на підставі оцінок членів екзаменаційної комісії за ці елементи. Бал учасника за практичне завдання формується інформаційною системою на підставі суми середніх арифметичних оцінок за кожен елемент, передбачений методичними вказівками, шляхом округлення бала до сотих (другої цифри після коми).
Натомість, оцінка члена екзаменаційної комісії за виконане учасником практичне завдання формується на підставі суми його оцінок за кожен елемент, передбачений методичними вказівками.
Відтак, виставлення балів за практичне завдання - кожним членом екзаменаційної комісії - і є тим способом («мірилом»), який засвідчує рівень професійних знань кандидата, його аналітичні здібності і вміння застосовувати норми закону, а для нівелювання суб`єктивного фактору і об`єктивності оцінювання кандидата і передбачено механізм формування остаточного бала учасника конкурсу (учасника іспиту) на підставі суми середніх арифметичних оцінок членів екзаменаційної комісії за кожен елемент.
Щодо доводів позивача про те, що оскаржувані рішення безпосередньо зачіпають його право на повагу до приватного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в аспекті доступу до обраної професії, професійного розвитку та можливості встановлювати і розвивати стосунки професійного характеру, відповідач зазначає, що ним жодним чином не порушено таке право позивача, оскільки кваліфікаційний іспит, як складова процедури конкурсу на посаду судді, за своєю правовою природою є конкурентною процедурою, яка передбачає установлення чітких, наперед визначених та однакових для всіх учасників критеріїв оцінювання, і одним з таких критеріїв є прохідний бал, що виконує функцію об`єктивного порогового показника, недосягнення якого унеможливлює подальшу участь кандидата у відповідному етапі добору.
При цьому, встановлення чіткої межі між кандидатами, які подолали прохідний бал, і тими, які його не досягли, є неминучим елементом будь-якої конкурсної процедури. За таких умов сам по собі факт того, що окремі кандидати не долають прохідний бал, не може розцінюватися як порушення їхніх прав, в тому числі і права, гарантованого статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Такий результат не є проявом дискримінації чи обмеженням доступу до обраної професії, професійного розвитку, а є наслідком об`єктивного застосування законодавчо встановленої процедури оцінювання.
Твердження ОСОБА_1 , що оскаржувані рішення порушують його права на професійний розвиток та можливості встановлювати і розвивати стосунки професійного характеру, на думку відповідача, є суб`єктивним сприйняттям ситуації, яка склалась, а по-друге, позивач самостійно виявив бажання брати участь у конкурсі на зайняття вакантних посад суддів у Вищому антикорупційному суді, був обізнаний з умовами його проведення та усвідомлював, що результат міг бути як успішним для нього, так і невдалим.
Узагальнюючи, Комісія вказує на те, що ухвалюючи рішення від 22 грудня 2025 року №222/ зп-25 та №223/зп-25 про затвердження кодованих та декодованих результатів четвертого етапу кваліфікаційного іспиту (виконання практичного завдання) вона не вчинила жодних дій та не допустила бездіяльності, які б мали ознаки порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 , такі рішення є законними та обґрунтованими, а відтак, не можуть бути скасовані.
У відповіді на відзив ОСОБА_1 заперечив проти доводів відповідача щодо відсутності порушень процедури оцінювання його практичного завдання та зазначив, що позиція відповідача суперечить вимогам Положення № 185/зп-24 і принципам об`єктивності та правової визначеності.
Позивач не погоджується з твердженням відповідача про те, що розбіжності в один бал за елементами з невеликою шкалою оцінювання (« 0- 2», « 0- 3», « 0- 4») не можуть вважатися підставою для повторної перевірки, оскільки це нібито призвело б до непропорційного застосування відповідної процедури. На його переконання, підпункт 6.3.1 пункту 6.3 розділу 6 Положення № 185/зп-24 прямо передбачає обов`язок повторної перевірки у разі встановлення розбіжності між найвищою та найнижчою оцінками у 20 і більше відсотків від максимально можливого бала та не містить винятків залежно від розміру шкали оцінювання окремого елемента.
ОСОБА_1 зазначає, що оцінювання практичного завдання є поелементним, а підсумкова оцінка формується як сума балів за кожен елемент. Відтак, на його думку, розбіжності за окремими елементами є складовою оцінки «за виконане практичне завдання» у розумінні зазначеної норми. Позивач стверджує, що в його роботі зафіксовано розбіжності понад 20 % від максимально можливого бала за 13 елементами, що, на його переконання, зумовлювало обов`язок відповідача ініціювати повторну перевірку.
Крім того, позивач заперечує проти посилань відповідача на дискреційний характер оцінювання та «внутрішнє переконання» членів Комісії, зазначаючи, що такі повноваження не є абсолютними та повинні здійснюватися з дотриманням установлених процедурних гарантій. Він вважає, що наявність істотних розбіжностей у балах свідчить про відмінність у підходах до оцінювання та ставить під сумнів об`єктивність підсумкового результату.
ОСОБА_1 також наголошує, що він не набрав 1,75 бала до встановленого прохідного рівня (75 % від максимально можливого бала), а тому, на його думку, навіть незначна корекція оцінювання за результатами повторної перевірки могла вплинути на його допуск до наступного етапу конкурсу. У цьому контексті він зазначає, що механізм повторної перевірки передбачений саме для мінімізації ризику впливу суб`єктивних розбіжностей на кінцевий результат.
На підтвердження своєї позиції позивач посилається, зокрема, на правові висновки Великої Палати Верховного Суду щодо обов`язку суб`єкта владних повноважень діяти в межах установлених ним же процедур та тлумачити норми у спосіб, що не звужує прав особи.
З огляду на викладене позивач вважає, що відмова у проведенні повторної перевірки суперечить Положенню № 185/зп-24 та призвела до порушення його прав.
ОСОБА_1 у відповіді на відзив заперечує доводи відповідача щодо нібито хибності та суб`єктивності його очікувань на проведення повторної перевірки практичного завдання.
Зазначає, що вимога про повторну перевірку не є власним тлумаченням норм чи припущенням, а прямо випливає з приписів Положення № 185/зп-24. 
Позивач наголошує, що, подаючи заяву на участь у конкурсі, він мав правомірні (легітимні) очікування щодо послідовного застосування до нього встановлених правил оцінювання. Такі очікування, на його думку, випливають із принципу юридичної визначеності як складової верховенства права, що передбачає передбачуваність правозастосування та обов`язок державного органу діяти відповідно до встановлених ним же процедур.
Посилаючись на правову позицію Конституційного Суду України (рішення від 11 жовтня 2018 року № 7-р/2018), позивач зазначає, що дискреційні повноваження органу державної влади не є абсолютними та повинні супроводжуватися механізмами запобігання свавіллю. Таким механізмом у спірних правовідносинах, на його думку, є саме інститут обов`язкової повторної перевірки у разі встановлення істотних розбіжностей в оцінках.
ОСОБА_1 вважає, що доводи відповідача щодо того, що кваліфікаційний іспит, як складова процедури конкурсу на посаду судді, за своєю правовою природою є конкурентною процедурою, і сам по собі факт того, що окремі кандидати не долають прохідний бал, не може розцінюватися як порушення їхніх прав, жодним чином і в жодній мірі не спростовує допущені з боку Комісії порушення в процедурі оцінювання ОСОБА_1 .
Також позивач зазначає, що його обізнаність з умовами конкурсу означала розрахунок на їх неухильне дотримання, у тому числі щодо правил повторної перевірки. При цьому він вказує на внесення змін до Положення № 185/зп-24 напередодні перевірки робіт, що, на його думку, вплинуло на передбачуваність процедури.
Позивач наголошує на тому, що порушення його прав полягає не у самому факті недосягнення прохідного бала, а у недотриманні Відповідачем встановленої процедури оцінювання, що, як він стверджує, призвело до негативного для нього результату. 
Також позивач у відповіді на відзив заперечує доводи відповідача щодо правомірності внесення змін до Положення № 185/зп-24 рішенням Комісії від 17 грудня 2025 року № 218/зп-25 та відсутності їх впливу на його правове становище.
Зазначає, що спірні зміни були ухвалені після виконання ним практичних завдань (12 листопада 2025 року та 14 листопада 2025 року) та фактично напередодні виставлення балів членами екзаменаційної комісії (18- 20 грудня 2025 року), що, на його думку, свідчить про зміну правил оцінювання під час триваючої процедури. Позивач вважає, що на момент виконання завдань діяла одна редакція Положення №185/зп-24, яка формувала його правомірні очікування щодо порядку перевірки та підстав для повторного оцінювання, тоді як застосовано було вже інше нормативне регулювання.
Позивач звертає увагу, що зміни стосувалися, зокрема, підпункту 5.5.6 пункту 5.5 розділу 5 (щодо поелементного оцінювання) та підпункту 6.3.1 пункту 6.3 розділу 6 Положення (уточнення формулювання про дослідження оцінок «за виконане учасником практичне завдання»). На його переконання, нова редакція підпункту 6.3.1 нівелювала роль розбіжностей в окремих елементах оцінювання, роблячи акцент виключно на підсумковій оцінці.
Таке уточнення вказаної норми, на думку позивача, змінює сутність процедури, оскільки в поєднанні з нововведеним поелементним оцінюванням ставить кандидата в становище, коли суттєві розбіжності в ньому залишаються проігнорованими.
Доводи Відповідача щодо дискреційного змісту повноважень Комісії у процедурі кваліфікаційного оцінювання, на думку ОСОБА_1 , ніяк не обґрунтовують правомірність внесення змін до Положення № 185/зп-24 за день до проведення перевірки роботи кандидата ОСОБА_1 . Такі дії Комісії є свавільним використанням органом владних повноважень своєї дискреції, оскільки вони не забезпечують належної передбачуваності процедури для учасників Конкурсу, які розраховували, що виконана ними робота буде оцінена за визначеними задовго наперед правилами.
Позивач заперечує доводи відповідача щодо неналежності обраного способу захисту, вказуючи, що вимоги про скасування рішень у частині затвердження результатів його практичного завдання та зобов`язання провести повторну перевірку не є втручанням у дискреційні повноваження Комісії.
На його переконання, дискреція суб`єкта владних повноважень підлягає судовому контролю на відповідність критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України. У цьому контексті він посилається на правові висновки Великої Палати Верховного Суду щодо меж перевірки реалізації дискреційних повноважень.
Позивач наголошує, що не оспорює зміст виставлених балів як такий, а ставить питання про недотримання встановленої процедури, зокрема обов`язку провести повторну перевірку за наявності істотних розбіжностей. За його позицією, у разі задоволення позову Суд не підмінятиме собою Комісію, а лише зобов`яже її діяти відповідно до власних нормативних приписів, що є належним та ефективним способом відновлення порушеного права.
IV. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ОЦІНКА СУДУ
Відповідно до частини другої статті 128 Конституції України призначення на посаду судді здійснюється за конкурсом, крім випадків, визначених законом.
Згідно з частиною першою статті 79 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі також - Закон) конкурс на зайняття вакантної посади судді проводиться відповідно до цього Закону та положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді, що затверджується Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, з дотриманням вимог законодавства про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків.
Частиною другою статті 79 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що для проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює рішення про його оголошення, розміщує (оприлюднює) відповідну інформацію на своєму офіційному веб-сайті та офіційному веб-порталі судової влади України.
На виконання зазначених вище положень Закону Вища кваліфікаційна комісія суддів України рішенням від 03 червня 2025 року №112/зп-25 оголосила конкурс на зайняття 23 вакантних посад суддів у Вищому антикорупційному суді, з яких: 10 вакантних посад суддів в Апеляційній палаті Вищого антикорупційного суду; 13 вакантних посад інших суддів у Вищому антикорупційному суді.
24 червня 2025 року ОСОБА_1 , вирішивши взяти участь у цьому конкурсі, звернувся до Комісії із заявою про участь в конкурсі на зайняття 23 вакантних посад суддів Вищого антикорупційного суду, оголошеного рішенням Комісії від 03 червня 2025 року №112/зп-25.
Рішенням Комісії від 16 вересня 2025 року № 20/вс-25 допущено ОСОБА_1 до проходження кваліфікаційного оцінювання та участі в конкурсі на зайняття 23 вакантних посад суддів Вищого антикорупційного суду, оголошеному рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 03 червня 2025 року № 112/зп-25.
Частиною другою статті 79-3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що у конкурсі на зайняття вакантної посади судді, зокрема, вищого спеціалізованого суду (яким відповідно до частини другої статті 31 Закону є Вищий антикорупційний суд) може брати участь особа, яка відповідає вимогам до кандидата на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією, а також відповідає одній із вимог, визначених частиною першою чи другою статті 33 (для вищого спеціалізованого суду) цього Закону.
Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 79-3 вказаного Закону Комісія проводить кваліфікаційне оцінювання кандидата на посаду судді, зокрема, вищого спеціалізованого суду.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 83 Закону заява кандидата на посаду судді про проведення кваліфікаційного оцінювання, у тому числі для участі у конкурсі є підставою для призначення кваліфікаційного оцінювання.
Частиною першої статті 85 Закону передбачено, що кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складання кваліфікаційного іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди. Рішення про черговість етапів проведення кваліфікаційного оцінювання ухвалює Комісія.
Кваліфікаційне оцінювання за критерієм професійної компетентності проводиться з урахуванням принципів інстанційності та спеціалізації (частина третя статті 83 Закону).
На виконання зазначених вище положень Закону рішеннями Комісії від 19 вересня 2025 року № 174/зп-25 та №175/зп-25 призначено кваліфікаційне оцінювання в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів у Вищому антикорупційному суді. Призначено кваліфікаційний іспит під час кваліфікаційного оцінювання у межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів Вищого антикорупційного суду, оголошеного рішенням Комісії від 03 червня 2025 року № 112/зп-25, та визначити таку черговість етапів його проведення: перший етап - тестування знань з історії української державності; другий етап - тестування загальних знань у сфері права та знань зі спеціалізації Вищого антикорупційного суду, зокрема його Апеляційної палати; третій етап - тестування когнітивних здібностей; четвертий етап - виконання практичного завдання зі спеціалізації Вищого антикорупційного суду, зокрема його Апеляційної палати.
За наслідками успішного проходження ОСОБА_1 трьох етапів іспиту під час кваліфікаційного оцінювання у межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів Вищого антикорупційного суду та відповідно до рішення Комісії від 29 жовтня 2025 року № 195/зп-25 позивача було допущено до четвертого етапу кваліфікаційного іспиту - виконання практичного завдання зі спеціалізації Вищого антикорупційного суду, зокрема його Апеляційної палати.
Вказаним рішенням також визначено, що кількість завдань, які обираються для виконання практичного завдання зі спеціалізації Вищого антикорупційного суду, зокрема його Апеляційної палати - 2, з яких: одне завдання типу 1 та одне завдання типу 2.
Відповідно до додатку 4 до рішення Комісії від 29 жовтня 2025 року № 195/зп-25:
- завдання типу 1 - модельна судова справа з сукупністю документів та достатніми даними (інформацією), на підставі яких учасник повинен підготувати модельне рішення суду та/або продовжити викладення запропонованої частини модельного судового рішення;
- завдання типу 2 - модельне судове рішення, що складається зі вступної та/або частково мотивувальної частини, на підставі даних якого учасник повинен продовжити його викладення.
Крім того, Комісія визначила, що прохідний бал четвертого етапу кваліфікаційного іспиту (виконання практичного завдання зі спеціалізації Вищого антикорупційного суду, зокрема його Апеляційної палати) - 75 відсотків максимально можливого бала, або 112,5 бала.
Позивач брав участь в четвертому етапі кваліфікаційного іспиту - виконання практичного завдання зі спеціалізації Вищого антикорупційного суду, зокрема його Апеляційної палати, виконуючи 12 листопада 2025 року завдання типу 1, 14 листопада - завдання типу 2.
Рішенням Комісії від 22 грудня 2025 року № 222/зп-25 затверджено кодовані результати четвертого етапу кваліфікаційного іспиту (виконання практичного завдання зі спеціалізації Вищого антикорупційного суду, зокрема його Апеляційної палати) у межах оголошеного рішенням Комісії від 03 червня 2025 року № 112/зп-25 конкурсу на зайняття вакантних посад суддів у Вищому антикорупційному суді.
Рішенням Комісії від 22 грудня 2025 року № 223/зп-25 затверджено декодовані результати четвертого етапу кваліфікаційного іспиту (виконання практичного завдання зі спеціалізації Вищого антикорупційного суду, зокрема його Апеляційної палати) у межах оголошеного рішенням Комісії від 03 червня 2025 року № 112/зп-25 конкурсу на зайняття вакантних посад суддів у Вищому антикорупційному суді.
Відповідно до додатку до рішення Комісії від 22 грудня 2025 року № 223/зп-25 ОСОБА_1 за результатами виконання практичного завдання типу 1 отримав - 46,75 (код учасника 0006945), завдання типу 2 - 64 (код учасника 0002156), загальна кількість балів - 110,75, результат іспиту - не складено.
Вказане рішення стало підставою для того, що позивач не був допущений до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди» у межах оголошеного рішенням Комісії від 03 червня 2025 року № 112/зп-25 конкурсу на зайняття вакантних посад суддів у Вищому антикорупційному суді.
Проаналізувавши адміністративний позов, Суд виокремлює дві основні підстави, на яких позивач обґрунтовує свої позовні вимоги:
- протиправне внесення змін до Положення №?185/зп-24, яким, зокрема, врегульовано порядок оцінювання практичних завдань у межах конкурсів на посаду судді, оголошених Комісією, під час проведення Конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 03 червня 2025 року № 112/зп-25 конкурсу на зайняття вакантних посад суддів у Вищому антикорупційному суді;
- порушення Комісією процедури оцінювання практичного завдання позивача ОСОБА_1 під час проведення зазначеного Конкурсу, що полягає у непроведенні повторної перевірки виконаного ним завдання.
Щодо внесення змін до Положення №?185/зп-24 під час проведення оголошеного рішенням Комісії від 03 червня 2025 року № 112/зп-25 конкурсу на зайняття вакантних посад суддів у Вищому антикорупційному суді.
Положення 185/зп-24 розроблено відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і, окрім іншого, визначає організаційно-правові засади підготовки та проведення кваліфікаційного іспиту, форму та зміст практичних завдань та методику оцінювання результатів іспиту під час кваліфікаційного оцінювання.
Питання оцінювання практичних завдань регулюється безпосередньо пунктом 5.5. розділу 5 зазначеного Положення.
Так, відповідно до зазначеного пункту (в редакції чинній на момент написання практичного завдання у межах оголошеного рішенням Комісії від 03 червня 2025 року № 112/зп-25 конкурсу на зайняття вакантних посад суддів у Вищому антикорупційному суді) практичне завдання оцінюється екзаменаційною комісією, склад якої затверджується рішенням Комісії (підпункт 5.5.1 пункту 5.5).
Перевірка практичного завдання полягає у встановленні відповідності змісту виконаного учасником завдання показникам (методичним вказівкам) з оцінювання цього завдання (підпункт 5.5.5 пункту 5.5).
Методичні вказівки з оцінювання практичного завдання затверджуються Комісією та оприлюднюється на її офіційному вебсайті (підпункт 5.5.4 пункту 5.5).
За результатами перевірки практичного завдання кожним членом екзаменаційної комісії виставляється індивідуальна оцінка роботи від 0 до 150 балів (підпункт 5.5.6 пункту 5.5).
Після оцінювання практичного завдання усіма членами екзаменаційної комісії програмою виводиться остаточна оцінка учасника шляхом визначення середнього арифметичного бала на підставі індивідуальних оцінок з округленням до наближеного цілого числа або числа з десятковою частиною 0,5 (підпункт 5.5.8 пункту 5.5).
На виконання пункту 5.5.4 пункту 5.5. Положення №185/зп-24 Комісія рішенням №191/зп-25 від 22 жовтня 2025 року затвердила Методичні вказівки з оцінювання практичного завдання типу 1 та типу 2, виконаного кандидатами на посади суддів Вищого антикорупційного суду, зокрема його Апеляційної палати, під час кваліфікаційного іспиту в межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 03 червня 2025 року № 112/зп-25.
Зміст вказаних Методичних вказівок свідчить про те, що в них визначено елементи практичного завдання, що підлягають оцінюванню, та кількість балів за кожен елемент оцінювання.
Проаналізувавши зміст Методичних вказівок, Суд дійшов висновку, що їх призначення полягало у конкретизації порядку оцінювання практичного завдання шляхом визначення структури перевірки виконаної роботи, переліку її складових, які підлягають оцінюванню, відповідних показників та кількісного розподілу балів за кожним елементом.
Методичні вказівки, таким чином, виступали інструментом уніфікації підходів до перевірки практичних завдань, забезпечуючи стандартизованість оцінювання різними членами екзаменаційної комісії, прозорість критеріїв перевірки та співмірність виставлених індивідуальних балів.
Їх зміст визначав не лише технічні параметри виставлення оцінок, а й фактичні орієнтири перевірки роботи кандидата - зокрема щодо аналізу структури судового рішення, правильності застосування норм матеріального і процесуального права, обґрунтованості висновків та якості юридичного викладення.
Отже, Методичні вказівки становили складову нормативно встановленої процедури оцінювання практичного завдання, конкретизуючи критерії перевірки, передбачені Положенням № 185/зп-24, та визначаючи змістовні межі здійснення екзаменаційною комісією відповідних дискреційних повноважень.
Водночас їх структура свідчить, що оцінювання практичного завдання здійснюється через визначення членом екзаменаційної комісії рівня відповідності роботи кандидата кожному передбаченому елементу оцінювання з виставленням балів у межах установленого діапазону, тоді як результат такого оцінювання фіксується у вигляді сумарної кількості балів за виконане завдання, що відображає інтегровану оцінку за всіма критеріями.
Отже, за зазначеного вище правового регулювання, індивідуальна оцінка члена екзаменаційної комісії формувалася шляхом послідовного застосування визначених Методичними вказівками критеріїв до окремих складових роботи кандидата, тоді як у процедурному вимірі враховувався саме підсумковий бал.
17 грудня 2025 року (за день до початку перевірки практичних завдань, написаних у межах оголошеного рішенням Комісії від 03 червня 2025 року № 112/зп-25 конкурсу на зайняття вакантних посад суддів у Вищому антикорупційному суді) Комісія рішенням № 218/зп-25 внесла зміни до Положення №? 185/зп-24, виклавши пункти 5.5.6 та 5.5.8 в наступній редакції:
5.5.6. Під час оцінювання практичного завдання члени екзаменаційної комісії виставляють оцінки за кожен передбачений елемент у кількості балів, визначених методичними вказівками.
Оцінка члена екзаменаційної комісії за виконане учасником практичне завдання формується на підставі суми його оцінок за кожен елемент, передбачений методичними вказівками.
5.5.8. Після оцінювання практичного завдання усіма членами екзаменаційної комісії інформаційною системою визначаються середні арифметичні оцінки за кожним елементом, передбаченим методичними вказівками, на підставі оцінок членів екзаменаційної комісії за ці елементи.
Бал учасника за практичне завдання формується інформаційною системою на підставі суми середніх арифметичних оцінок за кожен елемент, передбачений Методичними вказівками, шляхом округлення бала до сотих (другої цифри після коми).
Аналізуючи внесені рішенням Комісії від 17 грудня 2025 року №?218/зп-25 зміни до пунктів 5.5.6 та 5.5.8 Положення №?185/зп-24, Суд дійшов висновку, що вони носили виключно процедурний характер та не впливали на змістові критерії оцінювання практичного завдання, визначені Методичними вказівками. Первинною одиницею оцінювання залишався кожен елемент практичного завдання, а підсумковий бал учасника формувався шляхом суми середніх арифметичних оцінок за всі елементи, що фактично відповідає попередньому способу визначення підсумкового результату.
Внесені зміни конкретизували порядок фіксації оцінок членами екзаменаційної комісії та їх математичної обробки інформаційною системою, забезпечуючи прозорість, точність і стандартизованість процедури оцінювання. Зокрема, затвердження поелементного підходу до виставлення балів зобов`язало Комісію фіксувати оцінки за кожен конкретний елемент практичного завдання, що, у свою чергу, підвищило зрозумілість для кандидатів: тепер учасникам стало очевидно, за які саме складові роботи виставлені бали. Методичні вказівки залишилися незмінними, а принцип сумування та усереднення балів зберігався, що гарантувало однаковий підхід до всіх учасників конкурсу та виключало будь-яку суб`єктивність у формуванні підсумкового результату.
Таким чином, оновлена редакція Положення №?185/зп-24 формалізувала та деталізувала процедурний аспект оцінювання практичних завдань без впливу на змістову оцінку кандидатів, підвищила прозорість і зрозумілість для учасників, забезпечувала об`єктивність і справедливість процедури та фактично посилювала контроль за правильністю виставлення балів. Зміни навпаки зміцнюють довіру до процедури, гарантують рівний підхід до всіх учасників конкурсу та підтверджують належне виконання Комісією своїх повноважень. У зв`язку з цим, вони не порушують принцип правової визначеності, не змінюють права чи інтереси учасників і відповідають вимогам чинного законодавства та Положення №?185/зп-24.
Також рішенням Комісії від 17 грудня 2025 року №?218/зп-25 внесено зміни до підпункту 6.3.1 пункту 6.3 Положення №? 185/зп-24.
Відповідно до попередньої редакції цього підпункту: «Член Комісії - доповідач при підготовці до розгляду питання про затвердження кодованих результатів виконаних практичних завдань досліджує оцінки членів екзаменаційної комісії на предмет суттєвих розбіжностей в оцінках однієї роботи.
При встановленні розбіжності між найвищим і найнижчим балами, виставленими за практичне завдання окремими членами екзаменаційної комісії, у 20 і більше відсотків від максимально можливого бала така робота підлягає повторній перевірці іншою екзаменаційною комісією без участі осіб, які брали участь у первинному оцінюванні. Екзаменаційна комісія при оцінюванні роботи керується не "математичними", а змістовими міркуваннями щодо відповідної роботи».
Редакція чинна на момент перевірки практичних завдань, написаних у межах оголошеного рішенням Комісії від 03 червня 2025 року № 112/зп-25 конкурсу на зайняття вакантних посад суддів у Вищому антикорупційному суді, виглядає наступним чином: «Член Комісії - доповідач при підготовці до розгляду питання про затвердження кодованих результатів виконаних практичних завдань досліджує оцінки членів екзаменаційної комісії за виконане учасником практичне завдання на предмет суттєвих розбіжностей в оцінках однієї роботи.
При встановленні розбіжності між найвищою і найнижчою оцінками членів екзаменаційної комісії, виставленими за виконане учасником практичне завдання, у 20 і більше відсотків від максимально можливого бала така робота підлягає повторній перевірці іншою екзаменаційною комісією без участі осіб, які брали участь у первинному оцінюванні. Екзаменаційна комісія при повторному оцінюванні роботи керується не «математичними», а змістовими міркуваннями щодо відповідної роботи». 
Аналіз внесених рішенням Комісії від 17 грудня 2025 року №?218/зп-25 змін до підпункту 6.3.1 пункту 6.3 Положення №?185/зп-24 свідчить, що вони уточнили формулювання щодо дослідження «оцінок членів екзаменаційної комісії за виконане учасником практичне завдання», підкресливши прямий зв`язок між оцінками та конкретною роботою кандидата. Збережено ключові положення попередньої редакції: поріг розбіжності ? 20 відсотків від максимально можливого бала, механізм повторної перевірки іншою комісією без участі членів первинної комісії, а також принцип керування у процесі повторної перевірки змістовими міркуваннями.
Таким чином, зміни до підпункту 6.3.1 закріпили обов`язок Комісії фіксувати суттєві розбіжності у балах, підвищили прозорість і зрозумілість для кандидатів, не вплинули на змістові критерії оцінювання та підсумкову оцінку, забезпечили стандартизованість, об`єктивність і рівний підхід.
Роблячи узагальнення у цьому блоці, Суд наголошує на тому, що аналіз Положення №?185/зп-24 та внесених до нього змін свідчить, що всі коригування мали виключно процедурний та уточнювальний характер і не впливали на змістові критерії оцінювання кандидатів. Зокрема, поелементне фіксування балів та уточнення підпункту 6.3.1 формалізували обов`язок Комісії досліджувати розбіжності в оцінках, закріпивши чіткий порядок дій у разі суттєвих відхилень, без зміни методики оцінки та підсумкового результату.
Це означає, що кандидати були обізнані з тим, за які конкретні елементи роботи їм виставляються бали, а підсумковий результат формується на основі суми та усереднення оцінок за визначеними елементами. Уточнення процедурних механізмів лише підвищило передбачуваність, прозорість і зрозумілість процедури, забезпечило однаковий підхід до всіх учасників і підтвердило належне виконання Комісією своїх повноважень. 
Таким чином, внесені зміни не порушують принципу правової визначеності, не впливають на права та інтереси учасників та не змінюють підсумковий результат оцінки кандидатів, а навпаки - підвищують об`єктивність і стандартизованість процедури оцінювання, зміцнюють довіру до неї та гарантують рівний і зрозумілий підхід до всіх учасників конкурсу.
Щодо порушення Комісією процедури оцінювання практичного завдання позивача ОСОБА_1 під час проведення зазначеного Конкурсу, що полягає у непроведені повторної перевірки виконаного ним завдання.
Суд повторно наголошує на тому, що на момент оцінювання практичних завдань, написаних у межах оголошеного рішенням Комісії від 03 червня 2025 року № 112/зп-25 конкурсу на зайняття вакантних посад суддів у Вищому антикорупційному суді, Положення №185/зп-24 визначало, що член Комісії - доповідач при підготовці до розгляду питання про затвердження кодованих результатів виконаних практичних завдань досліджує оцінки членів екзаменаційної комісії за виконане учасником практичне завдання на предмет суттєвих розбіжностей в оцінках однієї роботи.
При встановленні розбіжності між найвищою і найнижчою оцінками членів екзаменаційної комісії, виставленими за виконане учасником практичне завдання, у 20 і більше відсотків від максимально можливого бала така робота підлягає повторній перевірці іншою екзаменаційною комісією без участі осіб, які брали участь у первинному оцінюванні. Екзаменаційна комісія при повторному оцінюванні роботи керується не «математичними», а змістовими міркуваннями щодо відповідної роботи.
Суд вказує на те, що буквальний зміст норми встановлює процедурну гарантію - повторна перевірка застосовується тільки за наявності суттєвих розбіжностей саме у балах, виставлених за виконане практичне завдання, тобто у підсумкових оцінках завдання, і саме ця оцінка формує підсумковий бал учасника. Положення не передбачає окремого критерію для визначення розбіжностей за окремими елементами практичного завдання, оскільки методика формування підсумкового результату базується на сумуванні та усередненні балів за всі елементи, що забезпечує інтегровану оцінку роботи.
Суд наголошує на тому, що формулювання підпункту 6.3.1 неможливо трактувати по-іншому, оскільки вказана норма застосовується виключно до підсумкового бала за виконане завдання. Розбіжності за окремими елементами практичного завдання самі по собі не створюють підстави для повторної перевірки.
Отже, твердження позивача про необхідність враховувати розбіжності окремо за кожним елементом є помилковим і суперечить буквальному змісту Положення №?185/зп-24. Процедура повторної перевірки активується лише у разі суттєвої різниці у підсумкових балах, що гарантує рівний підхід до всіх учасників та об`єктивність встановлення результатів кваліфікаційного іспиту.
Також Суд погоджується з доводами Комісії стосовно того, що оскільки Методичні вказівки за деякі елементи практичного завдання, що підлягають оцінюванню, містять шкалу балів за елементи оцінювання « 0-4», « 0-2» та « 0-3», то оцінювання таких елементів членами екзаменаційної комісії з різницею навіть в 1 бал, за умови застосування вищенаведеного позивачем алгоритму обрахунку розбіжностей, призведе до безумовної повторної перевірки таких робіт. Така перевірка буде не тільки непропорційною відносно імовірних розбіжностей оцінок у балах, виставлених членами екзаменаційної комісії за виконане практичне завдання, але і нівелює доцільність процедури такої повторної перевірки та мету, з якою вона була запроваджена.
Більш того, запропоноване позивачем тлумачення підпункту 6.3.1 пункту 6.3 Положення №?185/зп-24, з урахуванням наявної шкали балів за елементи оцінювання, призведе до невідворотних наслідків:
- або кожне, без виключення, практичне завдання доведеться оцінювати повторно неодноразово, доки всі члени екзаменаційної комісії не виставлять однакові бали за кожен окремий елемент;
- або процедуру повторної перевірки буде зведено до формальної і неможливої для реалізації операції, що повністю нівелює зміст і мету запровадженого механізму перевірки суттєвих розбіжностей.
Таким чином, застосування алгоритму позивача не лише суперечить буквальному змісту Положення №?185/зп-24, а й робить процедуру повторної перевірки непрактичною, непропорційною та штучною, позбавляючи її реального сенсу - забезпечення об`єктивності та рівного підходу до всіх учасників кваліфікаційного оцінювання.
Узагальнюючи наведене, Суд звертає увагу на те, що аналіз Положення №?185/зп-24, внесених до нього змін, а також Методичних вказівок із оцінювання практичного завдання показує, що процедура оцінювання була чітко регламентована, стандартизована та прозора. Повторна перевірка практичного завдання активується лише у разі суттєвої розбіжності підсумкових балів за виконане завдання, що формує інтегровану оцінку роботи. Розбіжності окремих елементів не є підставою для повторної перевірки, оскільки методика формування підсумкового результату базується на сумуванні та усередненні оцінок за всі елементи, що забезпечує об`єктивність та рівний підхід до всіх кандидатів.
Пропоноване позивачем тлумачення, за яким слід враховувати розбіжності за кожним елементом окремо, є помилковим, непропорційним і нереалістичним. Його застосування призвело б або до безкінечних повторних перевірок кожного завдання, або до формалізації процедури, що повністю нівелює її сенс і мету - забезпечення об`єктивності та прозорості оцінювання.
Отже, дії Комісії відповідали буквеному змісту Положення №?185/зп-24, внесені зміни носили виключно процедурний характер, підвищували прозорість і зрозумілість для кандидатів, не впливали на зміст оцінювання та підсумковий результат.
Суд зазначає, що інші доводи, викладені в адміністративному позові, не впливають на вирішення справи, оскільки вони безпосередньо пов`язані з основними аргументами, які вже були предметом розгляду та оцінки Судом.
За таких обставин Суд доходить висновку, що оскаржувані рішення та дії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України є правомірними, ухваленими з дотриманням вимог законодавства, а доводи позивача не спростовують законності спірних рішень.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
ВИРІШИВ:
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з дня складення повного судового рішення).
Рішення складене та підписане 23 лютого 2026 року.
Головуюча Р. Ф. Ханова
Судді О. В. Білоус
І. А. Гончарова
І. Я. Олендер 
В. П. Юрченко