Справа № 991/1268/24
Провадження №11-кп/991/59/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого судді    ОСОБА_1 
суддів      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання - ОСОБА_4 , 
прокурора - ОСОБА_5 ,
обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6  про відвід колегії суддів від розгляду справи за апеляційними скаргами сторони захисту та обвинувачення на вирок Вищого антикорупційного суду від 04.06.2024, ухвалений за результатами розгляду кримінального провадження №52022000000000446 від 27.12.2022 стосовно обвинувачених:
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України,
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.4 ст.191 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Під час розгляду апеляційних скарг сторони захисту та обвинувачення на вирок Вищого антикорупційного суду від 04.06.2024 захисником ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 заявлено відвід суддям ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
На думку сторони захисту, у даному провадженні суд проявив упередженість, оскільки під час вирішення клопотань про дослідження доказів, погодився з доводами сторони обвинувачення та задовольнив її клопотання в повному обсязі. При цьому, суд відмовив у дослідженні більшості доказів сторони захисту, зокрема у повторному допиті свідків. Також суд поза межами ухваленого рішення щодо обсягу доказів, які підлягають дослідженню в ході апеляційного розгляду, погодився з доводами прокурора про дослідження дисків фіксації НСРД з записами розмов, чим порушив право на захист обвинуваченого. 
Заслухавши доводи обвинувачених та їх захисників, які підтримали заявлений відвід, думку прокурора, який заперечував його задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи заяви, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним та неупередженим судом, створеним на підставі закону. Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.
З метою забезпечення дотримання цієї гарантії учасники судового провадження наділені правом заявити відвід колегії суддів, який, відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України, повинен бути вмотивованим. Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя підлягає відводу, визначений ст. ст. 75, 76 КПК України.
Заява про відвід не є безумовною підставою для відсторонення складу суду від участі у кримінальному провадженні. Позиція особи, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним є можливість вважати відповідні сумніви об`єктивно обґрунтованими.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «Олександр Волков проти України» від 09 квітня 2013 року (заява № 21722/11) зазначається, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно із суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (п. 104 рішення).
Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), п.п. 49, 50). Тест об`єктивності передбачає встановлення того, чи наявні доказані факти, які можуть викликати сумніви у неупередженості (рішення ЄСПЛ у справі «Кастільо Альгар проти Іспанії» (Castillo Algar v. Spain), п. 45). При визначенні наявності законних підстав сумніватися у безсторонності певного судді позиція особи, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення, вирішальним є те, чи є відповідні побоювання виправданими (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44).
Тобто, особиста безсторонність суду презюмується доки не встановлена на підставі доказів наявність виправданих побоювань щодо неупередженості судді чи колегії суддів.
Водночас, захисниками та обвинуваченими не наведено будь-яких фактичних даних, які б могли слугувати підставою для сумніву в неупередженості складу суду та не надано жодного доказу, що колегія суддів у складі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будь-яким чином своєю поведінкою виразила прихильність чи упередженість до учасників провадження або існують інші обставини, що викликають сумнів у неупередженості колегії суддів. Окрім цього, ні захисниками, ні обвинуваченими не доведено, що суд вчиняв якісь умисні дії, які б свідчили про його упередженість. 
Так, зазначені захисником ОСОБА_8 доводи фактично зводяться до незгоди з прийнятим колегією суддів процесуальним рішенням щодо обсягу досліджуваних доказів. Однак, вищевказане рішення суду ґрунтуються на положеннях ст.404 КПК України, мотиви його ухвалення озвучені безпосередньо учасникам у відповідному судовому рішенні, незгода з яким учасників кримінального провадження не може бути підставою для відводу колегії суддів. 
Разом з цим, згідно ч. 4 ст. 80 КПК України заява про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. 
При цьому, розгляд клопотань про дослідження доказів, а також ухвалення колегією суддів відповідного рішення по ним відбувались в судовому засіданні 25.02.2026, після чого було призначено ще три засідання 10.03.2026, 07.04.2026, 14.04.2026 і лише 17.04.2026 захисник звернувся з заявою про відвід. Відтак, сторона захисту, будучи присутньою під час прийняття рішення про обсяг досліджуваних доказів та обізнаною з його мотивами, не скористалась правом на заявлення відводу, що вказує на безпідставність її тверджень про упередженість суду при вирішенні даного питання. Будь-яких інших відомостей, які стали відомі захиснику після судового засідання 25.02.2026 і могли б свідчити про упередженість та слугувати підставою для відводу колегії суддів, в заяві не наведено. 
Доводи захисника про задоволення обсягу досліджуваних доказів сторони обвинувачення, які не ставились на вирішення під час судового засідання 25.02.2026, як підставу упередженості колегії, є неспроможними. Так, визначаючи обсяг доказів для дослідження, що підтверджується відповідним журналом судового засідання, судом при оголошенні рішення зазначено назву документу, а також сторінки їх розміщення, на яких, у т.ч., знаходяться диски до відповідних протоколів, які є їх додатками (ст.ст.99, 105 КПК України). 
За таких обставин твердження захисників та обвинувачених в обґрунтування підстав відводу не доводять обставин, передбачених статтями 75, 76 КПК України, які б виключали участь колегії суддів у провадженні, а тому у задоволенні заяви слід відмовити. 
На підставі наведеного, керуючись статтями 75, 76, 81 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Заяву захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід колегії суддів від розгляду справи за апеляційними скаргами на вирок Вищого антикорупційного суду від 04.06.2024 залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Головуючий        ОСОБА_1 
Судді     ОСОБА_2 
ОСОБА_3