КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2026 року Справа №320/2337/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І. І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,
в с т а н о в и в:
Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС звернулось до суду з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 399276,91 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно з даними податкового обліку у відповідача утворилась заборгованість перед бюджетом у вказаному вище розмірі внаслідок несплати узгодженої суми грошового зобов`язання з єдиного податку та податку на додану вартість. 
Податкові органи в силу закону від імені держави здійснюють функції з контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, забезпечують визначення в передбачених Податковим кодексом України та іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов`язань платників податків, а також вживають заходів щодо погашення податкового боргу у межах наданих їм повноважень, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 відкрито провадження в адміністративній справі № 320/2337/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, запропоновано відповідачу надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу цієї ухвали. 
На час прийняття рішення у даній справі відзив на позовну заяву або заява про визнання позову від відповідача до суду не надходили.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) зареєстрована як фізична особа – підприємець 14.05.2021.
Як платник податків відповідач перебував на обліку (за основним місцем податкового обліку) в ДПІ у Шевченківському районі Головного управління ДПС у м. Києві, а в подальшому, у зв`язку з внесенням змін до організаційної структури Головного управління ДПС у м. Києві, переведений на облік до Правобережної ДПІ ГУ ДПС у м. Києві. 
Відповідно до даних інформаційної системи оперативного обліку платежів, яка забезпечує податковий орган інформацією щодо стану розрахунків платників з бюджетами та фондами, за відповідачем рахується податковий борг у загальному розмірі 399276,91 грн, з них: 366078,91 грн - за платежем «єдиний податок»; 33198,00 грн - за платежем «податок на додану вартість». 
Як вбачається з даних інтегрованих карток платника податків - відповідача та розрахунку податкового боргу, розмір податкової заборгованості за наведеними вище видами платежів утворився внаслідок несплати ним у повному обсязі: 
- самостійно визначених у податкових деклараціях та узгоджених податкових зобов`язань з єдиного податку за 2022 рік у сумі 60143,83 грн, півріччя 2023 року у сумі 145517,55 грн, 2023 рік у сумі 160417,53 грн; 
- самостійно визначених у податкових деклараціях (у т.ч. уточнюючому розрахунку) та узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість за серпень 2023 року у сумі 37925,00 грн, січень 2024 року у сумі 2194,00 грн, лютий 2024 року у сумі 4935,00 грн, березень 2024 року у сумі 5000,00 грн, квітень 2024 року у сумі 8720,00 грн. 
Заходи, що вжиті податковим органом з метою виконання платником податків власних податкових обов`язків, не призвели до зменшення абсолютного значення суми податкового боргу відповідача, у зв`язку з чим Головне управління ДПС у м. Києві звернулось до суду з даним позовом.
На підтвердження наявності обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, ним подано до суду ряд документальних доказів, які містять відомості про: 
- склад податкового боргу відповідача, дату і підстави його виникнення (копії податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи – підприємця за 2022 рік, півріччя 2023 рок та 2023 рік, копії податкових декларації з податку на додану вартість за серпень 2023 року, січень, лютий, березень 2024 року та уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний податковий період - квітень 2024 року, роздруківки зворотнього боку інтегрованих карток платника податків за платежами «єдиний податок» та «податок на додану вартість», що відображають стан розрахунків відповідача з бюджетом, у тому числі розмір часткової сплати відповідачем заборгованості у сумі 25576,00 грн та залишок несплаченого податкового боргу у сумі 399276,91 грн); 
- сплив строку, з яким чинне податкове законодавство пов`язує виникнення у контролюючого органу права на стягнення податкового боргу (копію податкової вимоги про сплату боргу від 13.06.2022 № 0021875-1306-2659 на суму 35945,77 грн разом з доказами її надіслання відповідачу рекомендованим поштовим відправленням та отримання відповідачем 18.07.2022. 
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 6.1 статті 6 Податкового кодексу України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Єдиний податок в силу вимог статті 10 Податкового кодексу України належить до місцевих податків, порядок нарахування та сплати якого визначено главою 1 розділу XIV цього Кодексу. 
У свою чергу, податок на додану вартість відповідно до підпункту 9.1.3 пункту 9.1 статті 9 та підпункту 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України є загальнодержавним непрямим податком, порядок нарахування та сплати якого визначено розділом V цього Кодексу. 
Згідно з приписами пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Податкове зобов`язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України). 
Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом, визнається податковим боргом платника податків (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України). 
Відповідно до пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу.
Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.4 статті 59 Податкового кодексу України).
Згідно з пунктом 59.5 зазначеної статті, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Порядок надіслання (вручення) платнику податків податкової вимоги є тотожним порядку надіслання податкового повідомлення-рішення та визначається положеннями статті 42 цього Кодексу (пункт 58.3 статті 58, пункт 59.1 статті 59 Податкового кодексу України).
Згідно з приписами пункту 42.2 статті 42 цього Кодексу документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Пунктом 60.1 статті 60 цього Кодексу визначено, що податкова вимога вважається відкликаною у разі, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; контролюючий орган скасовує раніше прийняту податкову вимогу; контролюючий орган зменшує суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.
Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 Податкового кодексу України). 
Пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України передбачено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. 
Суд звертає увагу на те, що у справах, предметом яких є стягнення податкового боргу, суд відповідно до вимог чинного процесуального законодавства не надає правової оцінки обставинам та правовим підставам визначення грошових зобов`язань, несплата яких у встановлені законом строки призвела до утворення податкового боргу. Дослідженню підлягають виключно ті питання, що стосуються узгодження грошового зобов`язання та наявності підстав для стягнення податкового боргу у судовому порядку (направлення та вручення податкової вимоги).
Як встановлено судом, рекомендоване поштове відправлення із надісланою відповідачу податковою вимогою від 13.06.2022 № 0021875-1306-2659 отримано відповідачем особисто 18.07.2022.
На час винесення рішення у даній справі податкову вимогу від 13.06.2022 № 0021875-1306-2659 на суму 35945,77 грн у зв`язку з настанням обставин, передбачених пунктом 60.1 статті 60 цього Кодексу, не відкликано. 
Доказів сплати податкового боргу у розмірі 399276,91 грн або оскарження податкової вимоги від 13.06.2022 № 0021875-1306-2659 відповідачем суду надано не було.
На підставі викладеного судом встановлено, що у відповідача утворилась та наявна заборгованість зі сплати єдиного податку та податку на додану вартість у загальному розмірі 399276,91 грн. 
У свою чергу, заходи забезпечення погашення податкового боргу, що вжиті позивачем як органом стягнення, відповідають положенням пункту 87.11 статті 87, пункту 95.2 статті 95 та статті 102 Податкового кодексу України. 
За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що суму заборгованості до бюджету у розмірі 399276,91 грн відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив; наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується доказами, що містяться у матеріалах справи; доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості на день прийняття рішення не надано, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача – суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 143, 205, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:
1. Адміністративний позов задовольнити.
2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Державного бюджету України податковий борг у розмірі 399276 (триста дев`яносто дев`ять тисяч двісті сімдесят шість) грн 91 коп.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І. І.