ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року 
м. Київ
cправа № 903/466/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Міщенка І. С. - головуючого, Берднік І. С., Зуєва В. А., 
розглядаючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАКТ" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАКТ" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт"
про визнання недійсним договору в частині та стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:
1. Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду 18.03.2026 ухвалив постанову у цій справі, якою касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" (далі - ТОВ "Волинь-зерно-продукт", Відповідач) з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), закрив; касаційну скаргу ТОВ "Волинь-зерно-продукт" з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, залишив без задоволення, а постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.10.2025 і рішення Господарського суду Волинської області від 02.09.2025 залишив без змін.
2. При цьому, як слідує із матеріалів цієї справи Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАКТ" (далі - ТОВ "ТРАКТ", Позивач, Заявник) надіслало до суду касаційної інстанції пояснення щодо касаційної скарги, в яких повідомило про те, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції в сумі 40 000 грн. Одночасно Позивач долучив і докази понесених витрат. 
3. Після цього, 22.03.2026 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від ТОВ "ТРАКТ" надійшла вже заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, в якій Заявник просить стягнути з Відповідача 40 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. До заяви долучено відповідні докази.
4. 24.03.2026 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від ТОВ "Волинь-зерно-продукт" надійшло клопотання про зменшення заявлених витрат на правову допомогу.
5. Дослідивши наведені у заяві та запереченнях на неї доводи, перевіривши матеріали справи, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов таких висновків.
6. За змістом статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
7. Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
8. Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).
9. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).
10. Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
11. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
12. У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
13. Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (див. додаткову ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).
14. Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
15. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
16. Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
17. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
18. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
19. Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
20. У вказаних висновках колегія суддів звертається до правової позиції, викладеної в постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
21. Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
22. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).
23. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
24. Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції в розмірі 40 000 грн Заявник надав копії:
- укладеного з адвокатом Окунєвим Ігорем Сергійовичем договору про надання правової (правничої) допомоги від 17.04.2025; 
- акта виконаних робіт (наданих послуг) № 3 від 16.03.2026 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 17.04.2025;
- ордера на надання правничої допомоги серія АА № 1635221 від 20.01.2026, виданого адвокатом для представництва інтересів Позивача у Верховному Суді. 
25. За умовами договору про надання правової (правничої) допомоги від 17.04.2025 клієнт доручив, а адвокат зобов`язався надавати правову (правничу) допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. В свою чергу клієнт зобов`язався своєчасно забезпечувати адвоката всі необхідним для виконання наданих йому доручень, передбачених цим договором, у т. ч. документами у потрібній кількості примірників; своєчасно сплачувати кошти за надану правову допомогу в розмірі та порядку, передбачених розділом 5 цього договору. За цим договором клієнт зобов`язався оплатити гонорар та фактичні витрати. Розмір гонорару та/або фактичних витрат у конкретній справі визначається в актах приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, в тому числі шляхом накладення електронного підпису, і діє до 17.04.2028 (пункти 1.1., 2.1., 4.1., 5.1., 7.1. договору). 
26. Згідно з актом виконаних робіт (наданих послуг) № 3 від 16.03.2026 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 17.04.2025 сторони підтвердили надання адвокатом клієнтові правничих послуг при розгляді справи № 903/466/25 у Верховному Суді; засвідчили, що роботи (послуги) надано належним чином і клієнт не має будь-яких зауважень до виконаних робіт (наданих послуг); узгодили перелік виконаних робіт (наданих послуг); домовились про загальну суму гонорару адвоката в розмірі 40 000 грн. 
27.  В свою чергу, у клопотанні про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу, Відповідач стверджує про те, що заявлений Позивачем розмір цих витрат не відповідає критеріям розумності, необхідності та співмірності. Пояснює, що: (1) в акті виконаних робіт (наданих послуг) № 3 не вказано дати, тривалості виконання кожної дії та вартості кожної окремої послуги; цей акт не містить розрахунку годин або ставок, що суперечить умовам базового договору про надання правової допомоги і відсутність такої деталізації унеможливлює об`єктивну перевірку реальності та обґрунтованості суми у розмірі 40 000 грн; (2) більшість дій адвоката у касаційній інстанції (аналіз скарги, підбір практики, визначення позиції) фактично дублюють роботу, яка вже була виконана та оплачена на стадіях першої та апеляційної інстанцій; позиція адвоката залишається незмінною протягом усього розгляду справи, а процесуальні документи для Верховного Суду є дублюванням попередніх тез. 
28. Розглянувши наведені Позивачем обґрунтування заявлених витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням змісту договору про надання правової (правничої) допомоги, поданих ним доказів та обсягу фактично наданих адвокатом послуг (по суті лише участь у судовому засіданні в суді касаційної інстанції, адже надіслані пояснення щодо касаційної скарги Верховний Суд залишив без розгляду, внаслідок порушення строку їх подання), беручи до уваги ґрунтовні заперечення Відповідача, а також критерії реальності, співмірності та розумності судових витрат, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що заявлені ТОВ "ТРАКТ" до стягнення витрати при касаційному перегляді судових рішень у розмірі 40 000 грн є завищеними та неспівмірними із наданими адвокатом послугами. 
29. Виходячи з цього, суд касаційної інстанції поділяє позицію ТОВ "Волинь-зерно-продукт" наведену у клопотанні про зменшення заявлених судових витрат і вважає обґрунтованим розміром таких витрат у спірних правовідносинах 5 000 грн. В задоволенні іншої частини вимог заяви Верховний Суд відмовляє. 
За таких обставин, керуючись статтями 126, 129, 244, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАКТ" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі у справі № 903/466/25 задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт" (вул. Промислова, буд. 5А, с. Рованці, Луцький р-н., Волинська обл.; код ЄДРПОУ 31496816) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАКТ" (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 16; код ЄДРПОУ 32523913) 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції. В задоволенні іншої частини вимог заяви відмовити. 
3. Доручити Господарському суду Волинської області видати наказ на виконання цієї додаткової постанови.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І. С.

Судді Берднік І. С.

Зуєв В. А.