Справа №: 398/434/25	

провадження №: 2/398/172/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
Іменем України 

"02" квітня 2026 р. м. Олександрія 

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді – Петренко С.Ю.,
за участю секретаря судового засідання – Шаповал Є.О.,
позивача – ОСОБА_1 , 
представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Чирочки Н.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Чирочка Наталія Вікторівна, до ОСОБА_2 про встановлення факту окремого проживання подружжя та поділ спільного майна подружжя, 

В С Т А Н О В И В:

28.01.2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Чирочка Н.В. звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить встановити факт окремого проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з липня 2022 року; поділити спільне майно подружжя, яке є суб`єктом спільної сумісної власності; визнати за позивачем ОСОБА_1 право особистої приватної власності на нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину вартості транспортного засобу автомобіль Renault Duster, 2012 року випуску, в розмірі 159238,00 грн.
В обґрунтування позову вказала, що 12 червня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений шлюб. В цьому шлюбі у подружжя народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 вересня 2024 року у справі №398/3330/24 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано. За час сумісного життя у шлюбі сторонами по справі було набуте спільне майно, зокрема: об`єкт нерухомого майна – нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа –14,4 кв. м. та транспортний засіб автомобіль RENAULT DUSTER, 2012 року випуску, колір сірий, VIN№ НОМЕР_1 .Об`єкт нерухомого майна був придбаний подружжям на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу 24.06.2011. Вказане приміщення відповідач використовує одноосібно, надаючи там послуги як суб`єкт підприємницької діяльності. Позивач, відповідно до загальної доступної інформації в мережі Інтернет щодо вартості об`єктів нерухомості у м. Олександрії Кіровоградської області та у м. Кропивницький, визначає вартість об`єкт нерухомого майна – нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею – 14,4 кв. м., у розмірі – 320000,00 (триста двадцять тисяч) грн. Під час визначення вартості майна, позивач враховує, площу нерухомості, її комерційне призначення та той факт, що приміщення розташоване на центральній вулиці міста. Також після припинення сімейних відносин у липні 2022 року відповідач продовжив одноосібно користуватись автомобілем, обіцяючи компенсувати ОСОБА_1 половину ринкової вартості транспортного засобу. Наприкінці серпня 2024 року позивачу через Електронний кабінет водія стало відомо, що спірний автомобіль був перереєстрований на іншого власника. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішній справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів станом на 29серпня 2024 року транспортний засіб Renault Duster, 2012 року випуску (VIN № НОМЕР_1 ), був перереєстрований на нового власника 13 серпня 2022 року у ТСЦ 3542 на підставі договору укладеного в ТСЦ. Згоди на продаж транспортного засобу позивач не надавала. Кошти від продажу транспортного засобу не були використані в інтересах сім`ї. Вказує, що відповідно до довідки №139 від 10.10.2024 наданої ТОВ «Агенція рішень-нерухомість» середня вартість продажу транспортного засобу марки Renault Duster, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , в Україні, згідно «Бюлетень автотоварознавця», Періодичний довідник, Випуск №133, ІОЦ СЕУ, Київ, 2024, складає 7730 доларів США, що в гривневому еквіваленті, за курсом НБУ, складає 318476 (триста вісімнадцять тисяч чотириста сімдесят шість) гривень, а тому, транспортний засіб автомобіль Renault Duster, 2012 року випуску, VINVF1HSRC8547703329, набутий в період шлюбу за спільні кошти подружжя, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. В період часу з кінця липня до 05.09.2024, шлюб мав формальне існування та протягом вказаного часу, шлюбних відносин сторони не підтримували, жили окремим життям, спільного господарства не вели, один одного не утримували та спільного майна не набували. Факт окремого проживання підтверджується довідкою виконавчого комітету Світловодської міської ради від 30.09.2024 №1401, довідкою комунального закладу «Ліцей сучасної освіти «Інтелект» м. Світловодськ, де навчається неповнолітній син сторін по справі. Також той факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не вели спільне господарство та не підтримували сімейні відносини можуть підтвердити свідки. У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Зважаючи на те, що відповідач відчужив спірний транспортний засіб, який є спільною власністю подружжя без письмової згоди позивача та за відсутності доказів розподілу вартості транспортного засобу між співвласниками, вважаємо, що законною і обґрунтованою є вимога про стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації за належну їй 1/2 частку у праві власності на автомобіль в розмірі (318476/2) – 159238,00 грн., вказані підстави стали зверненням до суду. 
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.03.2025 року вказану позовну заяву залишено без руху, позивачеві запропоновано усунути зазначені в мотивувальній частині ухвали недоліки.
17.03.2025 року через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС адвокатом Чирочкою Н.В. подано заяву на усунення недоліків.
Ухвалою суду від 18.03.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Чирочка Наталія Вікторівна, до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя повернуто позивачеві.
Не погодившись із вказаною ухвалою суду, адвокат Чирочка Н.В. подала апеляційну скаргу на вищевказану ухвалу.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 05.06.2025 року ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.03.2025 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.06.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14.11.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позивачка та її представник Чирочка Н.В. в судовому засіданні просили позов задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у ньому.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзив не подав.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Заслухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.
Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 12 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №118.
В даному шлюбі народився ІНФОРМАЦІЯ_2 син – ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області 26.11.210 р. (а.с.10).
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.09.2024 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 12 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №118. Рішення набрало законної сили 08.10.2024 року(а.с.14).
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.10.2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 3000 (трьох тисяч) грн. 00 коп. щомісячно з подальшою щорічною індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 19.08.2022 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.11).
Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів, транспортний засіб Renault Duster, 2012 року випуску (VIN № НОМЕР_1 ), був перереєстрований на нового власника 13 серпня 2022 року у ТСЦ 3542 на підставі договору укладеного в ТСЦ (а.с.15). 
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 21.11.2024 року нежитлове приміщення, яке знаходиться у АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 24.06.2011 року, засвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кібальнік О.Ф. (а.с.22).
Відповідно до довідки №1401 від 30.09.2024 року, наданої виконавчим комітетом Світловодської міської ради, ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своїм сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 з липня 2022 року по теперішній час(а.с.27). 
Відповідно до довідки № 219 від 19.09.2024 року, наданої директором КЗ «Ліцей сучасної освіти «Інтелект» Світловодської міської ради, ОСОБА_3 , навчається в 8-Д класі вказаного навчального закладу(а.с.28). 
Згідно з довідкою №139 від 10.10.2024 наданої ТОВ «ЕКСПЕРТБЮРО+» середня вартість продажу транспортного засобу марки Renault Duster, 2012 року випуску, номер НОМЕР_3 , в Україні, «Бюлетень авто товарознавця», Періодичний довідник, Випуск №133, ІОЦ СЕУ, Київ, 2024, складає 7730 доларів США, що в гривневому еквіваленті, за курсом НБУ, складає 318476 (триста вісімнадцять тисяч чотириста сімдесят шість) гривень (а.с.63).
Відповідно до договору купівлі-продажу 3542/2022/3332291 від 13.08.2022 року транспортний засіб марки Renault Duster, 2012 року випуску, номер НОМЕР_3 , згідно бази даних НАІС Єдиного державного реєстру МВС України з 18.09.2012 року за ОСОБА_2 було зареєстрований вказаний автомобіль та 13.08.2022 року вказаний автомобіль перереєстровано на іншого власника, а саме ОСОБА_4 (а.с.126-127).
У судовому засіданні була допитана в якості свідка ОСОБА_5 , яка є подругою ОСОБА_6 . Та пояснила, що в літку 2022 р. вона зустріла у смт. Власівці Ірину в пригніченому стані. Під час їхньої розмови ОСОБА_7 розповіла, що чоловік її вигнав з квартири і вона повернулася разом із сином до своїх батьків у смт. Власівка, де по даний час і проживає разом із сином. Дитина у смт. Власівці ходить в школу та потребує лікування, а його батько ним не цікавиться, нічим не допомагає і матеріальної допомоги не надає. Хоча чоловік ОСОБА_7 продав автомобіль і ніякої допомоги їм не надав, до того ж він має власну квартиру в м. Олександрії звідки вигнав Іру.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд встановив, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.10.2010 року по 08.10.2024 року, який рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.09.2024 року розірвано.
За час перебування у шлюбі, сторонами придбано:
об`єкт нерухомого майна – нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа –14,4 кв. м.,
транспортний засіб автомобіль RENAULT DUSTER, 2012 року випуску, колір сірий, VIN № НОМЕР_1 .
Відповідно до ч.3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ч.1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Отже, в конкретних правовідносинах, суд вважає доведеним, що майнові права на об`єкт нерухомого майна – нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа –14,4 кв. м. та транспортний засіб автомобіль RENAULT DUSTER, 2012 року випуску, колір сірий, VIN№ НОМЕР_1 є спільною сумісною власністю подружжя, протилежного суду доведено не було.
Відповідно до частини 1 ст. 70 СК України, частини 2 ст. 370 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Заперечень проти вказаних обставин, або інформації про наявність відповідної домовленості подружжя, або шлюбним договором суду не надано.
Таким чином, суд вважає, що частки ОСОБА_2 і ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності об`єкта нерухомого майна – нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа –14,4 кв. м. є рівними та відповідно, кожному з подружжя належить по 1/2 частці цього нерухомого майна.
Зважаючи на викладене, позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку об`єкта нерухомого майна – нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , підлягають задоволенню.
Щодо поділу автомобіля Renault Duster, 2012 року випуску, суд виходить з наступних правових норм.
Відповідно до довідки №139 від 10.10.2024 наданої ТОВ «ЕКСПЕРТБЮРО+» середня вартість продажу транспортного засобу марки Renault Duster, 2012 року випуску, номер НОМЕР_3 , в Україні, згідно «Бюлетень авто товарознавця», Періодичний довідник, Випуск №133, ІОЦ СЕУ, Київ, 2024, складає 7730 доларів США, що в гривневому еквіваленті, за курсом НБУ, складає 318476 (триста вісімнадцять тисяч чотириста сімдесят шість) гривень(а.с.63).
Відповідно до договору купівлі-продажу 3542/2022/3332291 від 13.08.2022 року транспортний засіб марки Renault Duster, 2012 року випуску, номер НОМЕР_3 , згідно бази даних НАІС Єдиного державного реєстру МВС України 18.09.2012 року був зареєстрований за ОСОБА_2 та 13.08.2022 року вказаний автомобіль перереєстровано на іншого власника, а саме ОСОБА_4 (а.с.126-127).
Згідно з ч.3 ст. 60 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Як зазначалось раніше, за ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не передбачено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За роз`ясненнями Пленума Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Цей підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) зазначено, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні. При цьому вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним з подружжя проти волі іншого. Така правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.10.2020 року у справі № 483/812/19 ( провадження № 61-20774св19 ); аналогічна позиція відображена у ВП ВС, справа № 125/2157/19 від 31.08.2022.
Отже, виходячи з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого майна, суд дійшов висновку, що позивач має право на відповідну компенсацію вартості спірного майна.
Щодо вартості спірного автомобіля Renault Duster, 2012 року випуску, суд зазначає наступне.
Відповідно до довідки №139 від 10.10.2024 наданої ТОВ «ЕКСПЕРТБЮРО+» середня ринкова вартість продажу транспортного засобу марки Renault Duster, 2012 року випуску, номер НОМЕР_3 , в Україні, згідно «Бюлетень авто товарознавця», Періодичний довідник, Випуск №133, ІОЦ СЕУ, Київ, 2024, складає 7730 доларів США, що в гривневому еквіваленті, за курсом НБУ, складає 318476 (триста вісімнадцять тисяч чотириста сімдесят шість) гривень.
Отже, враховуючи, що майнові права були придбані сторонами під час перебування в зареєстрованому шлюбі, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми компенсації, виходячи з його ринкової вартості 318 476,00 гривень.
Крім того, відповідно до статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.
Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статті 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
З урахуванням наведеного, встановивши, що спірне майно (автомобіль Renault Duster, 2012 року випуску) було об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд дійшов висновку, що в порядку поділу вказаного майна між сторонами по справі з відповідача підлягає стягненню грошова компенсація 1/2 ринкової вартості майнових прав на транспортний засіб, в сумі 159 238,00 гривень.
Щодо позовних вимог про встановлення факту окремого проживання подружжя з липня 2022 року, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справа № 582/18/21.
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21.
Пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України передбачено,способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Згідно з статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Положеннями частини четвертої статті 263 ЦПК України передбачено, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц зроблено такі висновки:
"41. У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК).
44. В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявле них вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи.
70. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна".
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19.
За обставин цієї справи:
1) належним способом захисту порушеного права позивача є позов про визнання права власності (права на частку у праві спільної сумісної власності на спірне майно);
2) вимога про встановлення юридичного факту, зокрема, щодо окремого проживання подружжя з липня 2022 р., не є вимогою, яка забезпечує ефективний захист прав у справі про визнання права власності, а лише підставою для її вирішення.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що зумовлює появу спільної сумісної власності. Відтак те, що подружжя фактично не проживало разом з 2022 р., не позначається на майнових правах. 
Тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити з підстав обрання позивачем неналежного способу захисту прав.
Сутність презумпції спільності права власності на майно, яке набуте в зареєстрованому шлюбі подружжям, полягає в тому, що на певний об`єкт поширюється правовий режим спільного сумісного майна, що не потребує доказування та встановлення інших обставин, крім набуття майна за час спільного проживання. Проте за наявності спору така презумпція може бути спростована, тому тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається саме на заінтересовану особу, яка її оспорює.
У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтями 77, 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Спірні об`єкт нерухомого майна – нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа –14,4 кв. м., і транспортний засіб автомобіль Renault Duster, 2012 року випуску, колір сірий, VIN № НОМЕР_1 , були придбані подружжям у період шлюбу, то діє презумпція спільності майна подружжя, яке набуте за час шлюбу, але оформлене і зареєстровано на ім`я одного з них – ОСОБА_2 .
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково.
Положеннями ч. 1 ст. 244 ЦПК України передбачено, після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, проте позивач дане питання не ставить.
Керуючись ст. 60, 61, 69, 70 Сімейного кодексу України, ст.ст.2,4,12,13,76-89, 141, 263-265, 272, 280-282, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Чирочка Наталія Вікторівна, до ОСОБА_2 про встановлення факту окремого проживання подружжя та поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.
Визнати за  ОСОБА_1 право власності на частини нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсаціючастини ринкової вартості транспортного засобу автомобіля Renault Duster, 2012 року випуску, в розмірі 159238,00 грн.
В іншій частині позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.
Повне судове рішення складено 02.04.2026 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 ;
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя С.Ю.ПЕТРЕНКО