ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 320/39176/23
адміністративне провадження № К/990/34674/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Білак М.В.,
суддів: Єресько Л.О., Жука А.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу
за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Зудінова Олега Олексійовича
на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року (головуючий суддя - Кочанова П.В.)
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2024 року (головуючий суддя - Коротких А.Ю., судді: Сорочко Є.О., Чаку Є.В.)
у справі № 320/39176/23
за позовом ОСОБА_1 
до Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації
про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку.
І. РУХ СПРАВИ
1. У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати розпорядження Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації «Про звільнення з посади ОСОБА_1 » від 16 жовтня 2023 року за № 84-ОС;
- зобов`язати Оболонську районну в місті Києві державну адміністрацію поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації;
- стягнути з Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 жовтня 2023 року по день ухвалення судового рішення.
2. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що висновки дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарної справи, пов`язаної з неналежним виконанням нею посадових обов`язків начальника управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, на підставі яких прийнято розпорядження про її звільнення, є необґрунтованими та непідтвердженими. Вказує, що в оскаржуваному розпорядженні відсутній стислий виклад обставин та не визначено вид дисциплінарного проступку, дисциплінарне провадження здійснено без належного дослідження доказів і матеріалів, а також без встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та її вини.
3. На переконання позивачки, до неї незаконно застосовано дисциплінарне стягнення та прийнято рішення про звільнення з посади, оскільки для вирішення питання щодо наявності у особи приватного інтересу необхідно довести наявність у цієї особи власного інтересу та/або наявність інтересу її близьких осіб. Однак відповідач не надав жодного належного доказу на підтвердження наявності у неї приватного інтересу, а всі його твердження ґрунтуються виключно на припущеннях.
4. У підсумку позивачка стверджує, що відповідачем при винесенні оскаржуваного розпорядження порушено:
- пункт 2 статті 77 Закону України «Про державну службу», оскільки у розпорядженні відсутній стислий виклад обставин справи та вид дисциплінарного проступку;
- пункт 5 статті 77 Закону України «Про державну службу» та пункту 36 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінет Міністрів України від 04 грудня 2019 року № 1039, оскільки належним чином (поверхнево) досліджено матеріали дисциплінарної справи, не перевірено чи наявні в матеріалах справи документи та матеріали, що підтверджують факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку;
- порушено частину другу статті 74 Закону України «Про державну службу», оскільки не встановлено наявність факту вчинення дисциплінарного проступку та вини.
5. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2024 року, у задоволенні позову відмовлено.
6. Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями представник ОСОБА_1 - адвокат Зудінов О.О. звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
7. Ухвалою Верховного Суду від 11 жовтня 2024 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
8. Судами попередніх інстанцій встановлено, що розпорядженням Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 15 листопада 2013 року № 425-к ОСОБА_1 призначена на посаду начальника управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації.
9. Розпорядженням Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 16 жовтня 2023 року № 84-ос начальника управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_1 звільнено із займаної посади з 16 жовтня 2023 року, у зв`язку з вчиненням дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення відповідно до пункту 4 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII.
10. Підставою вказаного розпорядження слугувало подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарної справи, пов`язаної з неналежним виконанням посадових обов`язків начальником управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_1. від 06 жовтня 2023 року.
11. За результатом розгляду дисциплінарної справи, дисциплінарною комісією встановлено факти вчинення двох дисциплінарних проступків, а саме: 
- невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків актів органів державної влади, наказів (розпоряджень)та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень (пункт 5 частина другої статті 65 Закону України «Про державну службу»); 
- використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або неправомірних особистих інтересах інших осіб (пункт 9 частина другої статті 65 Закону України «Про державну службу»). 
12. Під час дисциплінарного провадження встановлено відсутність будь-яких дієвих заходів упродовж року з боку ОСОБА_1 щодо усунення фінансових порушень, встановлених за результатами ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації за період з 01 березня 2018 року по 30 квітня 2022 року, проведеної Північним офісом Держаудитслужби України, викладених в акті від 29 серпня 2022 року № 31-30/197.
13. Вказаним актом ревізії, зокрема, встановлені допущені управлінням освіти порушення при використанні коштів місцевого бюджету на дошкільну освіту у період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2021 року, а саме безпідставне перерахування коштів місцевого бюджету на рахунки приватних дошкільних закладів із недотриманням вимог, визначених Порядком здійснення видатків на дошкільну освіту у місті Києві на основі базового фінансового нормативу бюджетної забезпеченості, затвердженим рішенням Київської міської ради від 13 вересня 2018 року № 1369/5433 (далі - Порядок), а також зобов`язань, передбачених тристоронніми договорами, укладеними між управлінням освіти, дошкільними закладами та батьками / опікунами дитини.
14. Також актом ревізії зафіксовано порушення статті 193 Господарського кодексу України, пункту 2.5 тристоронніх договорів, укладених між суб`єктом надання освітньої діяльності, що забезпечує здобуття дошкільної освіти (у тому числі, приватним або корпоративним закладом дошкільної освіти), управлінням освіти та батьками (опікунами), діти яких навчаються у суб`єкта освітньої діяльності, що забезпечує здобуття дошкільної освіти, підпунктів 1, 5 статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність Україні», пункту 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, що спричинило збитки бюджету міста Києва у розмірі 1 432 082,00 грн. Винними особами у допущені порушень визнано, зокрема, начальника управління освіти Оболонської у місті Києві державної адміністрації ОСОБА_1.
15. Під час дисциплінарного провадження позивачем надані пояснення, зокрема, що на виконання заходів щодо усунення зазначених вище порушень, управлінням освіти направлено листи-вимоги про повернення перерахованих сум компенсації та повідомлено дошкільні заклади, що в разі невиконання вимог в добровільному порядку, управління освіти буде звертатись до суду з метою стягнення суми боргу примусово. Також надано копію рішення Господарського суду міста Києва від 14 липня 2023 року у справі № 910/6808/23, яким позов управління освіти задоволено та стягнуто із закладу загальної середньої освіти І ступеня - закладу дошкільної освіти «Ля Малюк» компенсацію на суму 185 122,00 грн.
16. Як установлено дисциплінарною комісією, із загального обсягу безпідставно перерахованих коштів міського бюджету на рахунки приватних закладів дошкільної освіти, установлених за результатами ревізії, фактично повернуто 185 122,00 грн, а по залишку збитків бюджету міста Києва у розмірі 1 246 960,00 грн будь-які дієві заходи не здійснювались протягом року.
17. Дисциплінарна комісія зазначила, що ураховуючи функції та права управління освіти, а також обсяг повноважень та посадових обов`язків, якими наділений його начальник, пояснення ОСОБА_1 не спростовують її фактичної бездіяльності впродовж досить тривалого часу (майже року) щодо повернення безпідставно перерахованих коштів міського бюджету приватним закладам дошкільної освіти в розмірі 1 246 960,00 грн, що свідчить про вчинення начальником управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, визначеного пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII), а саме неналежне виконання посадових обов`язків керівником.
18. Водночас у межах дисциплінарного провадження встановлено, що у діях позивачки вбачаються й обставини, що свідчать про наявність у неї приватного інтересу у розумінні Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон № 1700-VII), який і породжує бездіяльність щодо повернення безпідставно перерахованих коштів місцевого бюджету в сумі 1 246 960,00 грн.
19. Зазначено, що особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ухвалюючи рішення або здійснюючи певні дії, опиняється в ситуації вибору задоволення публічного інтересу (на користь держави, територіальної громади) або приватного інтересу (власних інтересів), при цьому приватним інтересом може вважатись будь-який інтерес, як майнового, так і немайнового характеру.
20. Також вказано про те, що актом ревізії встановлено три фінансові порушення, допущені начальником управління освіти під час здійснення виплати компенсації за надання освітньої послуги приватним дошкільним навчальним закладам за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2021 року, а саме:
1) виплата компенсацій за наявності заявки в системі електронного запису дітей до закладів дошкільної освіти комунальної форми власності, що суперечить пункту 2.5 тристороннього договору, який укладався між суб`єктом надання освітньої послуги, управлінням освіти і батьками (опікунами) дітей, внаслідок чого завдано збитків місцевому бюджету на суму 751 034,00 грн;
2) укладання трьохсторонніх договорів та виплата компенсації по дітям, що не зареєстровані у місті Києві, що суперечить вимогам, визначеним пунктом 4.7 Порядку, внаслідок чого завдано збитків місцевому бюджету на суму 313 996,00 грн;
3) укладання договорів та здійснення компенсації по дітям, що зареєстровані за межами міста Києва, але у батьків яких є Муніципальна картка «Картка Киянина», що також не передбачено пунктом 4.7 Порядку, внаслідок чого завдано збитків місцевому бюджету на суму 367 052,00 грн.
21. Дисциплінарна комісія дійшла висновку про те, що ухвалюючи рішення про надання компенсації за рахунок коштів місцевого бюджету та укладаючи від управління освіти тристоронні договори на здійснення компенсації приватним дошкільним закладам освіти освітньої послуги з порушенням вимог, визначених Порядком, та умов укладених договорів, начальник управління освіти ОСОБА_1 діяла всупереч публічного інтересу (не на користь територіальної громади) та виключно задля приватного інтересу, та з метою забезпечення інтересів інших приватних осіб без наявності для цього законних підстав. 
22. Обізнаність щодо вчинених фінансових порушень, наявність способу їх усунення, але відсутність жодних дій щодо повернення безпідставно перерахованих коштів місцевого бюджету, максимальне затягування строку з цього питання, як зазначено дисциплінарною комісією, свідчить про свідомий приватний інтерес начальника управління освіти у неповерненні від приватних дошкільних закладів освіти коштів бюджету міста Києва в розмірі 1 246 960,00 грн, що вказує на наявність у діях та/або бездіяльності ОСОБА_1 дисциплінарного проступку у вигляді використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб.
23. Дисциплінарна комісія дійшла висновку про те, що неусунення порушень встановлених ревізією, неповідомлення Голови Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації та заступника Голови, який здійснює контроль та координацію роботи управління освіти, як свого безпосереднього керівника про існування будь-яких перешкод у поверненні безпідставно перерахованих коштів місцевого бюджету на рахунки приватних дошкільних закладів освіти підтверджує умисний характер вчинення дисциплінарного проступку, визначеного пунктом 9 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII, та вину начальника управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_1 .
24. Враховуючи характер дисциплінарних проступків, ступінь їх тяжкості, відсутність пом`якшуючих дисциплінарну відповідальність обставин, ступінь вини начальника управління освіти ОСОБА_1 дисциплінарна комісія виснувала про наявність в її діях/бездіяльності дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 9 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII, а саме використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або неправомірних особистих інтересах інших осіб та рекомендувала притягнути до дисциплінарної відповідальності та застосувати дисциплінарне стягнення, передбачене частиною п`ятою статті 66 Закону № 889-VIII у вигляді звільнення. 
25. Не погоджуючись із притягненням до дисциплінарної відповідальності та звільненням позивач звернулась до суду із цим позовом.
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
26. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що дисциплінарні проступки відносно позивачки в силу вимог частини другої статті 65, частини п`ятої статті 66 та пункту 4 частини першої статті 83 Закону № 889-VIII є підставою для звільнення особи з посади державної служби та припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення.
27. Суди попередніх інстанцій погодились з висновком відповідача, що приймаючи рішення про надання компенсації за рахунок коштів місцевого бюджету та укладаючи від управління освіти тристоронні договори на здійснення компенсації приватним дошкільним закладам освіти освітньої послуги з порушенням вимог, визначених Порядком, та умов самих договорів, начальник управління освіти ОСОБА_1 діяла всупереч публічного інтересу (не на користь територіальної громади), та виключно задля приватного інтересу у значенні, визначеному Законом № 1700-VII, та/або з метою забезпечення інтересів інших приватних осіб без наявності для цього законних підстав.
28. В контексті наведеного суди попередніх інстанцій також погодились з висновком відповідача, що вказані обставини свідчать про наявність у діях та бездіяльності ОСОБА_1 дисциплінарного проступку у вигляді використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб, оскільки позивачкою не надано жодних належних доказів на спростування встановлених порушень згідно з актом ревізії та за наявності способу усунення порушень не надано жодних доказів або вчинення дій для належного усунення встановлених порушень у відповідні строки. Зазначили, що про існування будь-яких реальних перешкод для усунення порушень позивачкою не повідомлялось ані під час проведення дисциплінарного провадження, ані під час розгляду справи.
29. Суд першої інстанції вказав, що дисциплінарна комісія дійшла вірного висновку, що начальником управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_1 вчинено дисциплінарний проступок, визначений пунктом 5 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII, а саме - неналежне виконання посадових обов`язків керівником.
30. Крім того, як зазначив суд першої інстанції, з подання від 06 жовтня 2023 року слідує, що у діях позивачки також вбачаються обставини, що свідчать про наявність у неї приватного інтересу у розумінні Закону № 1700-VII, який і породжує бездіяльність щодо повернення безпідставно перерахованих коштів місцевого бюджету в сумі 1 246 960, 00 грн.
31. Так, актом ревізії встановлено три фінансові порушення начальником управління освіти в частині здійснення виплати компенсації за надання освітньої послуги приватним дошкільним навчальним закладам за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2021 року: 1) виплата компенсацій за наявності заявки в системі електронного запису дітей до закладів дошкільної освіти комунальної форми власності, що суперечить пункту 2.5 тристороннього договору, який укладався між суб`єктом надання освітньої послуги, управлінням освіти і батьками (опікунами) дітей, що завдало збитків місцевому бюджету на суму 751 034,00 грн; 2) укладання трьохсторонніх договорів та виплата компенсації по дітям, що не зареєстровані у місті Києві, що суперечить вимогам, визначеним пунктом 4.7 Порядку, що завдало збитків місцевому бюджету на суму 313 996,00 грн; 3) укладання договорів та здійснення компенсації по дітям, що зареєстровані за межами міста Києва, але у батьків яких є Муніципальна картка «Картка Киянина», що також не передбачено пунктом 4.7 Порядку, що завдало збитків місцевому бюджету на суму 367 052,00 грн.
32. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що приймаючи рішення про надання компенсації за рахунок коштів місцевого бюджету та укладаючи від управління освіти тристоронні договори на здійснення компенсації приватним дошкільним закладам освіти освітньої послуги з порушенням вимог, визначених Порядком, та умов самих договорів, як виснували суди першої та апеляційної інстанцій, начальник управління освіти ОСОБА_1 діяла всупереч публічного інтересу (не на користь територіальної громади), та виключно задля приватного інтересу у значенні, визначеному Законом № 1700-VII, та/або з метою забезпечення інтересів інших приватних осіб без наявності для цього законних підстав.
33. Суди зважили й на те, що акт ревізії Північного офісу Держаудитслужби України від 29 серпня 2022 року № 31-30/197 позивачем не оскаржувався в судовому порядку, що фактично свідчить про згоду з викладеними висновками ревізії, які були підставою для проведення дисциплінарного провадження та покладені в основу подання дисциплінарної комісії від 06 жовтня 2023 року.
34. До того ж суди зазначили, що рішенням Господарського суду міста Києва від 14 липня 2023 року у справі № 910/6808/23 позов управління освіти було задоволено в повному обсязі та стягнуто з закладу загальної середньої освіти І ступеня - закладу дошкільної освіти «Ля Малюк» на користь управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації грошові кошти у розмірі 185 122, 00 грн. Однак, щодо інших 11 закладів приватної шкільної освіти, маючи позитивне рішення суду у подібних правовідносинах, інших позовів до суду від управління освіти, позивачем не подавалось.
35. Суди першої та апеляційної інстанцій виснували про те, що вказані обставини свідчать про наявність у діях/бездіяльності ОСОБА_1 дисциплінарного проступку у вигляді використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб, оскільки позивачем не надано жодних належних доказів на спростування встановлених порушень згідно з актом ревізії та, за наявності способу усунення порушень, не надано жодних доказів або вчинення дій для належного усунення встановлених порушень у відповідні строки.
ІV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
36. Підставою касаційного оскарження у цій справі представник ОСОБА_1 - адвокат Зудінов О.О. зазначає пункти 1, 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та вказує, що судові рішення ухвалені без врахування правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 16 листопада 2023 року у справі № 300/3110/20, від 22 грудня 2023 року у справі № 140/3984/22 щодо застосування частини третьої статті 65, частини п`ятої статті 74 Закону № 889-VIII; постановах Верховного Суду від 01 листопада 2022 року у справі № 380/3045/21, від 09 грудня 2019 року у справі № 813/3820/17 щодо застосування частини другої статті 77 Закону № 889-VIII.
37. Також у касаційній скарзі представник позивача вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування пункту 9 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII та посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, а саме щодо недослідження зібраних у справі доказів.
38. Зазначає, що недотримання строку застосування дисциплінарного стягнення тягне за собою обов`язкове визнання протиправним наказу (розпорядження) про застосування такого стягнення. Проте в порушення норм частини третьої статті 65 та частини п`ятої статті 74 Закону № 889-VIII суди не встановили день виявлення відповідачем у діях позивача дисциплінарного проступку та не перевірили дотримання строку про застосування дисциплінарного стягнення. Вважає, що оскільки днем виявлення дисциплінарного проступку є день отримання відповідачем акту ревізії від 29 серпня 2022 року № 31-30/197, то строк на застосування дисциплінарного стягнення пропущений.
39. На думку скаржника, розпорядження про застосування до позивача дисциплінарного стягнення не містить не тільки відомостей про час вчинення та виявлення дисциплінарного проступку, але й таких важливих для правильного застосування дисциплінарного стягнення відомостей як стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридичну кваліфікацію, обов`язковість яких в акті про застосування дисциплінарного стягнення прямо передбачена частиною другою статті 77 Закону № 889-VIII. Установлення факту невідповідності розпорядження вимогам частини другої статті 77 Закону № 889-VIII має бути безумовною підставою для скасування такого.
40. Крім того, як зазначає представник позивача, вжите у пункті 9 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII словосполучення «використання повноважень» передбачає активну поведінку.
Тому, застосування судами попередніх інстанцій норм пункту 9 частини другої
статті 65 Закону № 889-VIII для кваліфікації бездіяльності позивача є помилковим, оскільки невжиття державним службовцем заходів, вжиття яких належить до його посадових обов`язків.
41. В свою чергу невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків є дисциплінарним проступком, що передбачений пунктом 5 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII. 
42. У відповідності з частиною третьою статті 66 Закону № 889-VIII у разі допущення державним службовцем дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану. За вчинення такого дисциплінарного проступку державний службовець не може бути звільнений з посади.
43. Представник позивача доводить, що для правильного застосування у спірних правовідносинах пункту 9 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII суди мали встановити, який саме дисциплінарний проступок містить діяння позивача (передбачений пунктом 5 чи пунктом 9 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII). Розмежовуючи зазначені дисциплінарні проступки судам належало виходити з того, чи є діяння позивача використанням повноважень (пункт 9 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII) або невиконанням (неналежним виконанням) посадових обов`язків (пункт 5 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII). 
44. При цьому, як зазначає представник позивача, кваліфікація дисциплінарного проступку за пунктом 9 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII як використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб можлива лише за наявності належних та допустимих доказів наявності приватного інтересу у розумінні визначення, наведеного в частині першій статті 1 Закону № 1700-VII.
45. У письмових поясненнях відповідач просив відмовити у задоволенні касаційної скарги, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.
46. Зазначає, що «правомірність накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з державної служби» фактично свідчить про оспорювання дискреційних повноважень дисциплінарної комісії та суб`єкта призначення щодо визначення виду дисциплінарного стягнення.
47. Відповідач зазначає, що правових підстав посилатись на висновки Верховного Суду у справах № 140/3984/22 та № 300/3110/20 у позивача немає, оскільки такі висновки не можуть бути застосовні до обставин вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1 відносно якої дисциплінарна комісія встановила вчинення дисциплінарного проступку у формі бездіяльності (триваюча пасивна поведінка), а не активної дії, що, в свою чергу, виключає недотримання шестимісячного строку накладення дисциплінарного стягнення.
48. Крім того, як вказує відповідач, позивач не обґрунтовувала позовні вимоги порушенням дисциплінарної комісії Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року № 1039, а також недотриманням вимоги про шестимісячний строк накладення дисциплінарного стягнення (частина п`ята статті 74 Закону № 889-VIII).
49. Вказує, що розпорядження про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення містить всі обов`язкові реквізити, прийнято із урахуванням суб`єктом призначення висновків дисциплінарної комісії, що відповідає частині п`ятій статті 76 Закону № 889-VIII та узгоджується із частиною другою статті 77 Закону № 889-VIII.
50. Зазначає, що використовуючи свої службові повноваження, ОСОБА_1 могла діяти на користь територіальної громади міста Києва, надавши відповідні доручення юридичному відділу управління освіти підготувати та подати позови про стягнення безпідставно перерахованих грошових коштів із конкретизацією строків виконання доручень та проконтролювати їх виконання. Натомість, маючи повноваження із планування роботи управління, керівництва діяльністю управління, контролю за виконанням наданих доручень, в частині необхідності повернення коштів, проігнорувала необхідність вчинення активних дій як керівника.
51. Як зазначає відповідач, фактично, декларовані відповідними актами повноваження начальника державної установи, були використані в інтересах інших осіб, шляхом їх ігнорування (бездіяльності).
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
52. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, вважає за необхідне зазначити таке.
53. Спір у цій справі виник у зв`язку із порушенням дисциплінарного провадження та накладенням дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із займаної посади державної служби за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 9 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII (використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб).
54. Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про правомірність накладення дисциплінарного стягнення на начальника управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_1 у вигляді звільнення. 
55. Верховний Суд вважає висновки судів першої та апеляційної інстанцій передчасними з огляду на таке.
56. Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначаються Законом № 889-VIII.
57. Пунктом 1 статті 1 Закону № 889-VIII визначено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.
58. Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
59. За правилами частини першої статті 64 Закону № 889-VIII за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.
60. У силу вимог частини першої статті 65 Закону № 889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.
61. Одним із видів дисциплінарних проступків, відповідно до частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», зокрема, є: 
- невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень (пункт 5);
- використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб (пункт 9).
62. Згідно з положеннями частини першої статті 66 Закону № 889-VIII до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.
63. Звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9- 11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону (частина п`ята статті 66 Закону № 889-VIII).
64. Частиною першою статті 67 Закону № 889-VIII обумовлено, що дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.
65. У цій справі дисциплінарна комісія, з висновками якої погодилися суди попередніх інстанцій, дійшла висновку, що позивачка, обіймаючи посаду начальника управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, не вжила будь-яких дієвих заходів впродовж року щодо усунення фінансових порушень, встановлених за результатами ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації за період з 01 березня 2018 року по 30 квітня 2022 року, проведеної Північним офісом Держаудитслужби України, викладених в акті від 29 серпня 2022 року № 31-30/197.
66. Таким чином, дисциплінарна комісія дійшла вірного висновку, як зазначили суди попередніх інстанцій, що начальником управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_1 вчинено дисциплінарний проступок, визначений пунктом 5 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII, а саме - неналежне виконання посадових обов`язків керівником. 
67. Також, суди першої та апеляційної інстанцій вважали слушними висновки дисциплінарної комісії про те, що у діях позивачки вбачаються й обставини, що свідчать про наявність у неї приватного інтересу у розумінні Закону № 1700-VII, який і породжує бездіяльність щодо повернення безпідставно перерахованих коштів місцевого бюджету. 
68. При цьому до обставин, що свідчать про наявність приватного інтересу чи зумовлюють його виникнення віднесено договірні відносини між начальником управління освіти та керівниками приватних дошкільних закладів на підставі яких здійснювалась виплата компенсації дошкільним навчальним закладам.
69. У контексті наведеного, суди попередніх інстанцій зазначили, що актом ревізії встановлено три фінансові порушення начальником управління освіти в частині здійснення виплати компенсації за надання освітньої послуги приватним дошкільним навчальним закладам за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2021 року, а саме: 1) виплата компенсацій за наявності заявки в системі електронного запису дітей до закладів дошкільної освіти комунальної форми власності, що суперечить пункту 2.5 тристороннього договору, який укладався між суб`єктом надання освітньої послуги, управлінням освіти і батьками (опікунами) дітей, що завдало збитків місцевому бюджету на суму 751 034,00 грн; 2) укладання трьохсторонніх договорів та виплата компенсації по дітям, що не зареєстровані у місті Києві, що суперечить вимогам, визначеним пунктом 4.7 Порядку, що завдало збитків місцевому бюджету на суму 313 996,00 грн; 3) укладання договорів та здійснення компенсації по дітям, що зареєстровані за межами міста Києва, але у батьків яких є Муніципальна картка «Картка Киянина», що також не передбачено пунктом 4.7 Порядку, що завдало збитків місцевому бюджету на суму 367 052,00 грн.
70. Отже, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що установлені дисциплінарною комісією факти дають підстави кваліфікувати використання повноважень ОСОБА_1 , як начальником управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб у розумінні пункту 9 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII, оскільки ОСОБА_1 не вчинила дій щодо повернення безпідставно перерахованих коштів місцевого бюджету від приватних дошкільних закладів освіти в розмірі 1 246 960,00 грн, а також приймаючи рішення про надання компенсації за рахунок коштів місцевого бюджету та укладаючи від управління освіти тристоронні договори на здійснення компенсації приватним дошкільним закладам освіти освітньої послуги з порушенням вимог, визначених Порядком, та умов самих договорів, вона діяла всупереч публічного інтересу (не на користь територіальної громади), та виключно задля приватного інтересу, та/або з метою забезпечення інтересів інших приватних осіб без наявності для цього законних підстав.
71. Однак, Верховний Суд не погоджується із висновками судів попередніх інстанцій та вважає їх передчасними.
72. З огляду на мету дисциплінарного провадження у цій справі перш за все необхідно з`ясувати чи дійсно є підстави для притягнення начальника управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.
73. Верховний Суд наголошує, що у цій справі однією з підстав позову ОСОБА_1 визначено незгоду із рішеннями відповідача через відсутність у її діяннях складу дисциплінарного проступку. Тож суди у першу чергу мали б установити фактичні обставини, які входять до цього предмету доказування, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів.
74. Так, суди попередніх інстанцій виснували про наявність у позивачки приватного інтересу при вчиненні нею спірних дій.
75. Варто зазначити, що правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон № 1700-VII.
76. Відповідно до статті 1 Закону № 1700-VII приватний інтерес - це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.
77. Потенційний конфлікт інтересів - це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
78. Реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
79. Частиною першою статті 28 Закону № 1700-VII передбачено, що, зокрема, державні службовці зобов`язані:
1. вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;
2. повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;
3. не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;
4. вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.
80. Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2020 року (справа № 826/15347/17) виклав правовий висновок щодо застосування статті 28 та 1 Закону № 1700-VII, зазначивши, що поняття потенційного конфлікту інтересів, включає в себе поняття неупередженості та об`єктивності при вчиненні чи не вчиненні певних дій під час виконання повноважень. При цьому поняття потенційного конфлікту інтересів значно ширше і потребує з`ясування інших ознак, а саме наявності у особи приватного інтересу.
81. Потенційний конфлікт інтересів - це конфлікт інтересів, який може виникнути в майбутньому. Потенційний конфлікт інтересів відрізняється від реального тим, що при потенційному конфлікті встановлюється лише наявність, існування приватного інтересу особи, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, тоді як при реальному конфлікті інтересів існуюча суперечність між наявним приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями безпосередньо впливає (вплинула) на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.
82. Потенційний конфлікт інтересів, як і реальний конфлікт інтересів має три елементи.
83. Перший елемент - це наявність у державного службовця повноваження, які можуть бути використані для задоволення приватного інтересу.
84. Другий елемент - це наявність у державного службовця приватного інтересу в тій сфері, в якій він виконує зазначені вище повноваження.
85. І третій елемент - це ризик впливу приватного інтересу державного службовця на об`єктивність чи неупередженість прийняття ним рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених обов`язків та повноважень в майбутньому.
86. При цьому всі три елементи повинні бути доведені, а не ґрунтуватися на припущеннях. 
87. Крім того, Верховний Суд неодноразово зазначав, що при вирішенні питання щодо наявності приватного інтересу у сфері службових повноважень як складової конфлікту інтересів слід у кожному випадку враховувати конкретні обставини, відносини та зв`язки особи, обсяг її службових/представницьких повноважень під час прийняття того чи іншого рішення.
88. Приватний інтерес може впливати на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, вчинення чи невчинення дій лише під час реалізації службових / представницьких повноважень, що є дискреційними. Суперечність між приватним інтересом та повноваженнями полягає в тому, що, з одного боку, в особи наявний приватний інтерес (майновий або немайновий), а з іншого, особа, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, має виконувати свої службові обов`язки в інтересах держави, територіальної громади, виключаючи можливість будь-якого впливу приватного інтересу.
89. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 грудня 2023 року у справі № 420/27509/21, від 17 липня 2025 року у справі № 300/3881/25, від 13 лютого 2025 року у справі № 380/13896/23.
90. Відповідно до частини другої статті 77 Закону № 889-VIII у рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.
91. Верховний Суд у постановах від 01 листопада 2022 року у справі № 380/3045/21, від 09 грудня 2019 року у справі № 813/3820/17, на які посилається позивач в касаційній скарзі, дійшов висновку про те, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен містити чітке формулювання суті та обставин допущеного працівником проступку, підстави прийняття рішення про притягнення до відповідальності, час вчинення і час виявлення самого проступку та обґрунтування обрання певного виду стягнення, з урахуванням передбачених законодавством обставин. Зазначення в рішенні про притягнення до дисциплінарної відповідальності конкретних обставин вчинення порушення, виду дисциплінарного проступку і його юридичної кваліфікації дозволяє чітко визначити, як кваліфікував дії чи бездіяльність посадової особи саме той орган (посадова особа), який прийняв рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, а також перевірити правильність застосування до державного службовця певного виду стягнення.
92. Як убачається зі змісту подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарної справи, пов`язаної з неналежним виконанням посадових обов`язків начальником управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_1. від 06 жовтня 2023 року, висновки про наявність в діях (бездіяльності) ОСОБА_1 дисциплінарного проступку фактично ґрунтуються на висновках акта Північного офісу Держаудитслужби України від 29 серпня 2022 року № 31-30/19, складеного за результатами ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації за період з 01 березня 2018 року по 30 квітня 2022 року. 
93. Водночас ані зазначене подання, ані матеріали, на яких ґрунтуються висновки дисциплінарної комісії, не містять належного обґрунтування того, на чому саме базуються висновки про наявність у ОСОБА_1 приватного інтересу.
94. Мотивування дисциплінарною комісією висновків про те, що ОСОБА_1 , як начальник управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, не вчинила дій щодо повернення безпідставно перерахованих коштів місцевого бюджету від приватних дошкільних закладів освіти в розмірі 1 246 960,00 грн, а також приймала рішення про надання компенсації за рахунок коштів місцевого бюджету та укладала від управління освіти тристоронні договори на здійснення компенсації приватним дошкільним закладам освіти освітньої послуги з порушенням вимог, визначених Порядком, та умов самих договорів, що свідчить про використання нею повноважень, в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб, виключно на тому, що позивачка діяла всупереч публічного інтересу (не на користь територіальної громади) не свідчить про те, що вона мала приватний інтерес. Саме лише посилання дисциплінарної комісії на те, що позивачка мала приватний інтерес є недостатнім для належного обґрунтування свого рішення.
95. Не вказали в чому полягав приватний інтерес ОСОБА_1 у сфері службових повноважень як складової конфлікту інтересів й суди першої та апеляційної інстанцій. Тобто фактично висновок базується на гіпотетичних припущеннях, а не реальних доказах.
96. З огляду на наведене, доводи касаційної скарги частково підтвердились в ході касаційного розгляду.
97. Щодо доводів про неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах Верховного Суду від 16 листопада 2023 року у справі № 300/3110/20, від 22 грудня 2023 року у справі № 140/3984/2, а саме стосовно строку притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності, який скаржник уважає порушеним, то такі не підлягають оцінці судом касаційної інстанції, оскільки за правилами частини четвертої статті 341 КАС України у суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається, водночас позовна заява не містить таких підстав позову. 
98. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1- 3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу.
99. Частинами четвертою, п`ятою статті 353 КАС України визначено, що справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
100. Висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.
101. З огляду на не дослідження питання законності притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, колегія суддів Верховного Суду доходить висновку про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, що виразилося у невстановлені фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. 
102. На основі викладеного Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу належить задовольнити, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій слід скасувати з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
103. Під час нового розгляду справи судам необхідно дослідити всі обставини, які мають значення для правильного вирішення спору; оцінити докази з урахуванням принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі; надати оцінку обставинам аргументам сторін і, у залежності від установленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права і ухвалити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.
104. З огляду на результат розгляду касаційної скарги судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 345, 353, 359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Зудінова Олега Олексійовича задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2024 року у справі № 320/39176/23 скасувати.

Справу № 320/39176/23 направити на новий розгляд до суду першої інстанції - Київського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
М.В. Білак
Л.О. Єресько 
А.В. Жук,
Судді Верховного Суду