Справа № 333/11826/25
Провадження № 3/333/351/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року         м. Запоріжжя
Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Круглікова А.В., при секретарі судового засідання Єрмоленко А.В., за участі захисника Хараїм О.В., розглянувши в режимі відео конференції матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності відносно: 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 
за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

ВСТАНОВИВ:

29.11.2025 о 08 год. 27 хв. ОСОБА_1 у м. Запоріжжі по вул. Оріхівське шосе, 14А, керував транспортним засобом Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, тест 3702 (0,56% проміле). З результатом згоден. Від керування транспортним засобом відсторонений, про повторність попереджений.
Отже, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвокат Хараїм О.В. провину Коробкіна В.А. не визнала, заявила клопотання про закриття адміністративного провадження у справі № 333/11826/25.
Вислухавши доводи захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до п. п. «а» п. 2.9. Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
З ч. 1 ст. 130 КУпАП вбачається, що керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, суд приходить до висновку, що провина ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, повністю підтверджена фактичними даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №526797 від 29.11.2025 у сукупності із рапортом співробітника поліції; результатом тесту Alcotest Drager 6820 від 29.11.2025 № 3702; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; відеофайлами подій за участю ОСОБА_1 , які містяться на DVD-R диску, що знаходиться в матеріалах справи.
Отже, наведені у протоколі обставини, у тому числі й факт порушення водієм ОСОБА_1 вимог, передбачених п. 2.9-а ПДР підтверджується відеозаписом події.
Доказів протилежного стороною захисту не надано та матеріали справ не місять. 
Дослідивши наведені вище докази, суд дійшов висновку про порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.п. «а» п. 2.9. Правил дорожнього руху.

В діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння. 
З огляду на викладене, судом відмовляється у задоволенні клопотання захисника Хараїм О.В. про закриття адміністративного провадження у справі № 333/11826/25 у зв`язку з безпідставністю. 
Так, суд виходить з того, що ОСОБА_1 у випадку не погодження з результатом технічного приладу Alcotest Drager 6820 на місці зупинки транспортного закладу мав право проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладу. Водночас, матеріали цієї справи не містять доказів на підтвердження не погодження ОСОБА_1 з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного закладу, станом на час складання адміністративного матеріалу. У зв`язку з чим, доводи сторони захисту в цій частині судом відхиляються. 
Відеозапис події містить достовірні дані про вчинення водієм ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення та має істотне значення для правильного вирішення даної справи.
На зазначеному відеозаписі об`єктивно за допомогою технічного засобу відеозапису зафіксовано обставини вчинення адміністративного правопорушення водієм, що мають істотне значення для правильного вирішення даної справи у взаємозв`язку з іншими зібраними доказами.
Зафіксовані на відеозаписові події ніким у встановленому законом порядку не спростовано.
Відтак, відеозапис є належним та допустимим у розумінні ст.251 КУпАП, узгоджується з іншими наявними доказами.
Доказів протилежного стороною захисту не надано та матеріали справи не містять. А тому, доводи захисника щодо провокації з боку працівників патрульної поліції до вчинення адміністративних правопорушень громадян, з метою їх подальшого відкриття спростовуються зібраними у справі доказами. 
Щодо посилань сторони захисту на необхідність закриття провадження у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, і у зв`язку з цим мав бути проведений огляд відносно нього у відповідності до вимог ст. 266-1 КУпАП, то слід зазначити наступне.
Статтею 266-1 КУпАП визначений порядок огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за виконання обов`язків військової служби військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, передбачена ст. 172-20 КУпАП.
Проте, ОСОБА_1 у вказаний у протоколі день та час керував транспортним засобом, тобто виконував функцію водія, та був зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом на території м. Запоріжжя, а не на території військової частини. Крім цього, останній, будучи військовослужбовцем, міг бути у відпустці у вказаний період. Докази протилежному суду не надані.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що вказана позиція сторони захисту не заслуговує на увагу.
Крім цього, слід зазначити, що посилання адвоката в поясненнях на позицію суду апеляційної інстанції, не приймаються до уваги, оскільки відповідно до вимог усіх процесуальних кодексів при виборі і застосуванні норми права суд має враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Все інше, зазначене захисником у поясненнях, на висновки судді не впливає і не є підставою для закриття провадження у справі, не спростовує необхідності визнання винним особи, яка грубо порушила вимоги ПДР.
Так, у рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Крім того, ухвалюючи дане судове рішення, суд керується також ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України" (п.58) суд наголошує, що відповідно до принципу належного здійснення правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Також, судом враховано, що в КУпАП відсутня норма, яка передбачала б можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом. Водночас, діючий КК України має відповідну статтю про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
При цьому, санкція частини першої статті 130 КУпАП є кумулятивною та безальтернативною. Тобто позбавлення права керування транспортними засобами є обов`язковим стягненням. Чинний КУпАП не передбачає жодних винятків щодо незастосування цього стягнення до осіб, які вчинили правопорушення, передбачене статтею 130. Також не допускається призначення більш м`якого стягнення, ніж це передбачено законом.
За таких обставин, суд не вбачає підстав для застосування аналогії закону та призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом, відповідно статті 69 КК України без позбавлення права керування транспортними засобами. У зв`язку з чим, у задоволенні клопотання захисника в цій частині судом відмовляється.
Розглянувши доводи сторони захисту щодо відсутності законної підстави для зупинки ОСОБА_1 , суд виходить з того, що законність підстави зупинки транспортного засобу не охоплюється диспозицією ст. 130 КУпАП і дії поліції щодо законності таких підстав можуть бути оскаржені в окремому порядку, зокрема, в адміністративному, з наданням суду відповідних доказів. А тому, доводи захисника в цій частині відхиляються судом.
При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан. Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП, судовий збір в розмірі 665,60 грн. стягується з ОСОБА_1 в дохід держави.
Керуючись ст.ст. 130, 251, 252, 283-285 КУпАП суд, 

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника Хараїм О.В. про закриття справи про адміністративне правопорушення № 333/11826/25 відмовити.

Визнати  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Платіжні реквізити для сплати адміністративних штрафів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху:
Отримувач:ГУК у Зап.обл/Запорізька обл/21081300
Код отримувача (ЄДРПОУ):37941997
Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.)
Номер рахунку (IBAN): UA708999980313000149000008001
Код класифікації доходів бюджету: 21081300, Адміністративні штрафи у сферізабезпечення безпеки дорожнього руху (крім адміністративних штрафів за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі)
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок. 
Платіжні реквізити для перерахування судового збору:
Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106
Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783
Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.)
Номер рахунку (IBAN): UA908999980313111256000026001
Код класифікації доходів бюджету: 22030106, Судовий збір (стягувачем є Державна судова адміністрація України)
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим або його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя    А.В. Круглікова