Справа № 455/247/26
Провадження № 1-кп/455/124/2026

ВИРОК
Іменем України
07 квітня 2026 року м.Старий Самбір
Старосамбірський районний суд Львівської області в складі: 
головуючого судді      ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання    ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, кримінальне провадження №12026141320000026 від 16.01.2026 відносно 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Кропивник Старосамбірського району Львівської області, з професійно-технічною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 16.07.2025 за частиною 1 статті 382 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 8500 грн.,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 382 КК України,
за участю: 
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого  ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , будучи особою, раніше судимою за злочин, передбачений частиною 1 статті 382 КК України, постановою Старосамбірського районного суду Львівської області від 12.02.2024 у справі №455/2457/23, яка набрала законної сили 23.02.2024, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з накладанням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, крім цього, ОСОБА_3 постановою Старосамбірського районного суду Львівської області від 14.10.2024 у справі №455/2265/24, яка набрала законної сили 25.10.2024, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП та частиною 2 статті 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу, крім цього, ОСОБА_3 постановою Старосамбірського районного суду Львівської області від 31.01.2025 у справі №455/41/25, яка набрала законної сили 11.02.2025, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП та частиною 3 статті 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 51000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 10 років без конфіскації транспортного засобу, на шлях виправлення не став, а вчинив нове умисне кримінальне правопорушення проти правосуддя за наступних обставин.
Так, ОСОБА_3 , незважаючи на постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 31.01.2025 у справі №455/41/25, яка набрала законної сили 11.02.2025, будучи особою, раніше судимою за злочин, передбачений частиною 1 статті 382 КК України, достовірно знаючи, що він позбавлений права керувати транспортним засобом, маючи злочинний умисел, спрямований на невиконання даної постанови щодо позбавлення його права керування транспортними засобами на строк 10 років, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення частини 1 статті 129-1 Конституції України та частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, діючи умисно, 15.01.2026 близько 13:25 год., керував транспортним засобом – автомобілем марки «Volvo» моделі V 40 реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_1 по вулиці Хирівська в м. Добромиль Самбірського району Львівської області, чим порушив обов`язок, накладений постановою суду, керуючи вказаним транспортним засобом, де був виявлений працівниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області.
Такими своїми діями ОСОБА_3 вчинивкримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 382 КК України, тобто умисне невиконання постанови суду, яка набрала законної сили, особою, раніше судимою за злочин, передбачений частиною 1 статті 382 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію його дій за частиною 3 статті 382 КК України, всі докази, зібрані на досудовому розслідуванні, вважає достовірними і дослідження їх в судовому засіданні є недоцільним. 
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення частини 3 статті 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд за згодою учасників судового розгляду обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та стосуються речових доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності його позиції. 
Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.
За таких обставин, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення доведеною поза розумним сумнівом та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за частиною 3 статті 382 КК України якумисне невиконання постанови суду, яка набрала законної сили, особою, раніше судимою за злочин, передбачений частиною 1 статті 382 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до вимог статті 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується загальними засадами, які визначені у статті 65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. 
При цьому, суд також виходить із положень статті 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд зважав на те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, наведеної у статті 12 КК України, є тяжким злочином.
Також, суд враховує відомості про особу обвинуваченого, а саме, що він раніше судимий вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 16.07.2025 за частиною 1 статті 382 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 8500 грн., згідно повідомлення Старосамбірського районного суду Львівської області №01-06/10/2026 від 23.01.2026 сплатив штраф добровільно в повному розмірі; враховується його сімейний та матеріальний стан, зокрема, те, що він офіційно не працевлаштований, одружений, за місцем проживання характеризується позитивно; також враховується його стан здоров`я, зокрема те, що обвинувачений, згідно довідки №61 від 22.01.2026, виданої КНП Старосамбірської міської ради «Старосамбірська районна лікарня», у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога на обліку не перебуває.
Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_3 , суд врахував те, що поведінка обвинуваченого в судовому засіданні була адекватною, свої показання він надавав послідовно та змістовно, а тому на стійке переконання суду обвинувачений є осудною особою.
Крім того, суд врахував обставини, які, відповідно до статті 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому – щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність обставин, які, відповідно до статті 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому. 
За таких обставин, суд вважає, що до обвинуваченого слід обрати міру покарання, передбачену санкцією частини 3 статті 382 КК України, - у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, що є тотожним позиції сторони обвинувачення, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не встановлено.
Підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання із застосуванням статті 69 КК України суд не вбачав.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. 
Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 09.02.2026 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період доби з 21:00 год. до 06:00 год., строком на 2 місяці, тобто до 09.04.2026 включно. Клопотання про зміну чи скасування обраного запобіжного заходу не заявлено, тому даний запобіжний захід слід залишити без змін до набрання вироком чинності.
Керуючись статтями 349, 368-371, 373-376 КПК України, 
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 382 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Згідно статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід  ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту, у період доби з 21:00 год. до 06:00 год., до набрання вироком суду чинності залишити без змін.
Речовий доказ, а саме: відеозапис, який зафіксований камерою відеоспостереження, яка розташована на фасаді будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 за 15.01.2026 в період часу з 13:25:53 год. по 13:26:51 год., з моментом виявлення ОСОБА_3 за кермом транспортного засобу, та котрий відкопійовано на цифровий носій інформації – оптичний диск СD-R, що зберігається при матеріалах кримінального провадження №12026141320000026 від 16.01.2026,залишити при матеріалах кримінального провадження №12026141320000026 від 16.01.2026.
Речовий доказ, а саме: відеоматеріали, які зафіксовані на боді-камери та відеореєстратор зі службового автомобіля працівників поліції, щодо зупинки транспортного засобу марки «Volvo» моделі V 40 реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_1 , працівниками ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області, що мало місце 15.01.2026 близько 13:25 год., та котрі знаходяться на цифровому носії інформації – оптичному диску DVD-R, що зберігається при матеріалах кримінального провадження №12026141320000026 від 16.01.2026,залишити при матеріалах кримінального провадження №12026141320000026 від 16.01.2026.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області на протязі 30 днів з дня його проголошення. 
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя         ОСОБА_1