Номер провадження: 22-ц/813/1328/26 
Справа № 501/880/24
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді: Драгомерецького М.М.,
суддів колегії: Громіка Р.Д., Сегеди С.М.,
при секретарі: Узун Н.Д.,
переглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, в інтересах якої діє Охотніков Вячеслав Володимирович, на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03 грудня 2024 року в частині судових витрат по справі за позовом Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 (треті особи: Олександрівська селищна адміністрація, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) про скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:
Чорноморська міська рада Одеського району Одеської області звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 (треті особи: Олександрівська селищна адміністрація, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) про скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку. 
03 грудня 2024 року рішенням Іллічівського міського суду Одеської області Чорноморській міській раді Одеського району Одеської області у задоволені позовних вимог до ОСОБА_1 (треті особи: Олександрівська селищна адміністрація, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) про скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку відмовлено.
Стягнуто з Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 23 000 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду в частині стягнення судових витрат, представник Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області подав апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03 грудня 2024 року в частині судових витрат, прийняти нове рішення суду, яким зменшити розмір судових витрат на правничу допомогу стягнувши 3 000 грн.
Від відповідачки ОСОБА_1 до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому вона наголошує на правильності висновків суду першої інстанції та просить суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити.
В судове засідання, призначене на 01 квітня 2026 року об 14 год 30 хв учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи (т. 2, а.с. 64-80).
Відповідно до приписів ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Крім того, Верховний Суд в постанові від 01.10.2020 по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених про дату і час судового засідання учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.
Згідно положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи наведені у апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає вказаним вимогам, а подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав. 
Так, звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник зазначає, що обсяг наданої адвокатом правової допомоги не відповідає складності справи та проробленої роботи, а 84 години роботи є завищеною кількістю годин для підготовки до справи. Також скаржник вважає, що судом першої інстанції не було застосовано принципу пропорційності при вирішенні питання щодо стягнення судових витрат.
Задовольняючи вимоги про стягнення суми витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачкою доведено понесення витрат на правову допомогу в розмірі 23 000 грн, а так як позов не підлягає задоволенню, з позивача слід тягнути суму витрат в повному обсязі.
Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, вважає передчасними такі висновки суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Так, судом встановлено, що за результатами розгляду позову Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 (треті особи: Олександрівська селищна адміністрація, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) про скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку, у задоволенні позовних вимог було відмовлено.
Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідачкою було подано до суду першої інстанції докази понесення витрат на правову допомогу, а саме копіями договору про надання професійної правничої допомоги від 04.04.2024 (а.с. 85), банківською квитанцією про сплату 23 000 грн за договором від 04.04.2024 (а.с. 86), ордером адвоката (а.с. 87).
З матеріалів справи вбачається, що інтереси відповідачки ОСОБА_1 в суді першої інстанції представляв адвокат Котик Федір Іванович.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно детального опису робіт (наданих послуг), для виконання договору про надання професійної правничої допомоги адвокатом Котиком Ф.І. були надані наступні послуги:
Підготовка договору про надання професійної правничої допомоги – 1 год.
Вивчення документів та обставин справи – 6 год.
Аналіз законодавства та практики його застосування – 6 год.
Збір доказів, готування та подання до суду відзиву з додатками та клопотання про витребування доказів (50 сторінок) – 36 год.
Подання нарочно ухвали суду до ГУ ДЗК (м. Одеса) про витребування доказів – 2 год.
Вивчення додаткових доказів, які надійшли на запит суду (проект відведення) – 4 год.
Збирання додаткових доказів (інформації з ДРРП, інформації про декларацію ОСОБА_5 ), підготовка та подання до суду вступного слова, заяви про застосування строків давності, заяви про стягнення судових витрат (12 сторінок) – 36 год.
Участь у судових засіданнях (підготовче 18.04.2024 – 1 год, судове засідання, яке було відкладено 23.05.2024 – 1 год, судове засідання 30.05.2024 – орієнтовно 2 год) – 4 год.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
У постанові Великої Палати Верховного Суду у від 19.02.2020 у справі №755/9215/15, зазначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
В постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд також неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (Додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Дослідивши опис наданих послуг, апеляційний суд критично ставиться до заявлених годин, витрачених на надання правової допомоги з огляду на наступне.
Так, представником повідомлено, що на підготовку відзиву на позовну заяву ним було витрачено 36 годин, однак колегія суддів звертає увагу на те, що сам відзив складається з однієї сторінки (т. 1, а.с. 37), інші 49 сторінок є додатками до відзиву.
Також скаржником зазначено про збирання додаткових доказів, однак суд апеляційної інстанції вважає завищеною кількість годин, а саме 36 годин, витрачених на дослідження нових доказів, з урахуванням заяви про застосування строків позовної давності та вступного слова.
Більш того, колегія суддів наголошує, що надання в письмовому вигляді вступного слова до суду не є обов`язковим, а тому покладання на позивача вартості наданої правової допомоги в цій частині не буде відповідати принципу справедливості в цивільному процесі.
Крім того, суд критично ставиться до заявленої кількості годин, витрачених на судове засідання, а саме представником відповідача заявлено 4 години.
Так, з матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції було проведено наступні судові засідання: 18.04.2024 (з 9:56 год по 10:01 год), 23.05.2024 – відкладено розгляд справи у зв`язку із неявкою сторін), 30.05.2024 (з 10:18 год по 11:08 год), 28.11.2024 (з 10:47 год по 11:55 год).
Виходячи з викладеного, обсяг витрачених годин на надання правової допомоги в частині участі в судових засіданнях не відповідають фактичним матеріалам справи.
При визначенні суми відшкодування колегія суддів враховує та виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи, доводів сторін та фінансового стану учасників справи.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Також, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Колегія суддів бере до уваги, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. 
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. 
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Беручи до уваги неспівмірність суми гонорару зі складністю справи, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, колегія суддів вважає заявлену суму компенсації витрат надмірною, тому присуджує її частково у розмірі 5 000 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382–384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, в інтересах якої діє Охотніков Вячеслав Володимирович, - задовольнити частково.
Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 03 грудня 2024 року змінити.
Стягнути з Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області (ЄДРПОУ 25932851) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 5 000 грн (п`ять тисяч гривень).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.
Повний текст судового рішення складено: 20 квітня 2026 року.

Судді Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда