Справа № 727/1132/26 
Провадження № 2-а/727/60/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Гавалешка П.С.
за участю секретаря Бринзили Б.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

Установив:
 
До Шевченківського районного суду м. Чернівці надійшли матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що знаходиться на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) з 1986 року, про що свідчить відповідна відмітка у його військовому квитку.
У травні 2025 року позивача повідомили з сільської ради, що він має з?явитись у військкомат ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) з документами. У зв?язку з вищевказаним на початку травня позивач прибув в ІНФОРМАЦІЯ_4 3 документами і копіями документів. У нього взяли ксерокопії документів та військовий квиток і сказали прийти через кілька днів. Коли позивач повторно прибув - йому повернули військовий квиток з відміткою про внесення його ВІН-коду і з вклеєним у квитку штрихкодом і ВІН-кодом.
Отже, з вищевказаного вбачається беззаперечний факт, що інформація про нього була наявна у ІНФОРМАЦІЯ_5 .
На виконання вимоги ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок та військову службу» зазначає, що вчасно оновив свої дані - про що свідчить відповідна відмітка у його військово-обліковому документі («Резерв+»); прибув до ІНФОРМАЦІЯ_6 , коли його про це повідомили у травні 2025 року і подав свої документи; зробили відмітку про присвоєння ВІН-коду та вклеїли його у військовий квиток.
Звертає увагу суду на те, що у травні 2025 року, отримавши від нього всі необхідні документи та провівши відповідні записи у його військовому квитку, позивача не направляли для проходження медичного огляду, як це передбачено абзацом 4 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок та військову службу» та п. 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист».
Таким чином, зазначає, що позивач не міг порушити вимоги вказаної норми, про що зазначено в оскаржуваній Постанові, оскільки при зверненні у травні 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 його не було направлено для проходження ВЛК в порядку передбаченому нормою абзацу 4 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок та військову службу».
Стверджує, що 26.09.2025 року отримав направлення на проходження ВЛК № 319.
26.09.2025 року позивач звернувся до КНП «Глибоцька багатопрофільна лікарня» та почав проходити ВЛК.
01.10.2025 року завершив проходити ВЛК, про що свідчить відмітка у ВОД з «Резерв+».
Звертає увагу суду на те, що 26.09.2025 року при отриманні направлення на ВЛК, позивач підписався лише про те, що отримав вказане направлення. Ніяких протоколів стосовно нього ніхто не складав і ніяких інших документів не підписував, про що свідчить копія протоколу в якому відсутні його підписи у відповідних графах, так само відсутні відмітки чи підписи свідків про те, що відмовився від отримання другого примірника протоколу.
Вищевказане свідчить про те, що 26.09.2025 року стосовно нього ніякого протоколу не було складено, його не повідомляли про складення стосовно нього адміністративних матеріалів та про необхідність прибути в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_5 06.10.2025 року на розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Також, звертає увагу суду на те, що у нього зберігся витяг з «Резерв+» - військово-обліковий документ сформований 04.10.2025 року, з якого вбачається що позивач перебуває на обліку, ВЛК пройшов 01.10.2025 року, дані уточнив вчасно. При цьому в ньому відсутні будь-які відмітки про наявність у нього порушень військового обліку.
Отже, розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувся з порушенням вимог ст. 268 КУпАП.
Крім того, відповідач не надіслав позивачу копію постанови до 09.09.2025 року, а вручив її лише 14.01.2026 року, коли він сам прийшов до ІНФОРМАЦІЯ_5 , свідчить про те, що вона не була прийнята 06.10.2025 року та свідчить про порушення відповідачем вимог законодавства про порядок і розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
На підставі вищевикладеного просить суд визнати незаконною (протиправною) та скасувати постанову № 9144 від 06.10.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб?єкта владних повноважень на його користь судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 665,60 грн.
Ухвалою суду від 10.02.2026 року провадження по справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи.
Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
ІНФОРМАЦІЯ_7 не визнає позовних вимог ОСОБА_1 та заперечує проти них з наступних підстав.
ОСОБА_1 , перебуваючи у статусі обмежено придатного до військової служби у воєнний час, не пройшов у строк до 05.06.2025 року повторного медичного огляду ВЛК з метою встановлення ступеня придатності до військової служби.
У зв`язку з вищевикладеним, 26.09.2025 посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_8 було складено Протокол №2/1607. ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП з повідомленням часу, дати та адреси розгляду протоколу, а також Позивач відмовився підписувати протокол.
На розгляд протоколу ОСОБА_1 не з`явився, не скористувався правом на захист та правову допомогу під час розгляду протоколу. В подальшому не цікавився результатом адміністративного провадження.
ОСОБА_1 брав участь при складанні протоколу №2/1607 від 26 вересня 2025 року, належним чином був повідомлений про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, не цікавився її розглядом та результатом справи, протилежних обставин ним не доведено. Відтак, позивач про винесення оскаржуваної постанови повинен був дізнатися 06.10.2025 - у день розгляду справи про адміністративне правопорушення, про день, час та місце розгляду якої він був належним чином повідомлений.
З урахуванням викладеного та положень ст. 289 КУпАП та ст. 286 ч. 2, ст. 120 КАС України строк звернення ОСОБА_1 до суду з позовом щодо оскарження вищевказаної постанови закінчився 17.10.2025 року.
Позовна заява подана після закінчення строків, установлених законом, при цьому, матеріали адміністративної справи не містять будь-яких доказів, які підтверджують поважність причини пропуску позивачем строків звернення до суду.
На підставі вищевикладеного просять суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №9144 від 06.10.2025 – відмовити за безпідставністю.
Учасники справи в судове засідання не викликалися.
Згідно з ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання учасників справи, яких належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.
Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення №2/1607 від 26.09.2025 року ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, перебуваючи у статусі обмежено придатного до військової служби у воєнний час, не з`явився до ТЦК та СП у строк до 05.06.2025 року для проходження повторного медичного огляду ВЛК з метою встановлення ступеню придатності до військової служби. Своїми протиправними винними діями (бездіяльністю) порушив: абз. 4 п. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» та п. 2 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 3621-ІХ від 21.03.2024 року відповідно до якого громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до 04.05.2024 року (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 05 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період, який розпочав діяти з 17.03.2014 року після оприлюднення Указу Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», який діє станом на день складання протоколу. 
Відповідачем 06.10.2025 року було прийнято постанову № 9144, відносно ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою накладено на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Згідно військового квитка НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачається, що він 04.12.2023 року ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 визнаний обмежено придатним до військової служби.
26.09.2025 року отримав направлення на проходження ВЛК № 319.
З «Резерв+» - військово-обліковий документ сформований 04.10.2025 року, з якого вбачається, що позивач перебуває на обліку, ВЛК пройшов 01.10.2025 року, дані уточнив вчасно.
Щодо посилання представника відповідача, що звернувшись до суду позивач пропустив визначений ч.2 ст.286 КАС України строк, то суд зазначає, що в ухвалі про відкриття провадження від 10.02.2026 року було задоволено заяву позивача про поновлення строку звернення до суду, визнано поважні причини пропущення строку пред`явлення позову.
Частиною другою ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».
Приписами ст. 65 Конституції України та ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до положень ст.1 ЗУ «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Отже, станом на дату вчинення інкримінованого позивачеві адміністративного правопорушення, діяв особливий період.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а ч.3 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення таких дій в особливий період.
Вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, який регулює процедуру мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно з ст. 235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Приписами ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За правилами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Положення ст. 280 КУпАП встановлюють обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Приписами абз. 5 ч. 1 ст.1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (надалі - Закон №3543-XII) визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію».
24.02.2022 Верховною Радою України прийнято ЗУ «Про затвердження указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ, яким затверджено указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 р. «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та діє на теперішній час.
Абз. 4 п. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», яким визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або в запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно рішення комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки; п. 2 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 3621-ІХ, згідно якого установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до 04.05.2024 року (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 05 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Доказів того, що позивач самостійно звертався до ТЦК та СП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду в період з 04.05.2024 до 05.06.2025 і пройшов медичний огляд до 05.06.2025, суду не надано.
При цьому, матеріалами справи підтверджується, що позивач лише 01.10.2025 року пройшов повторний медичний огляд.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Однак відповідачем був порушений порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Разом з тим, суд враховує, що як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення №2/1607 від 26.09.2025 року наданого позивачем, позивач не був належним чином повідомленим про розгляд справи про адміністративне правопорушення, який відбувся 06.10.2025 року, відсутній підпис позивача про його ознайомлення, а також відсутні підписи свідків, що підтверджують відмову позивача підписувати протокол, а в наданому протоколі №2/1607 від 26.09.2025 року відповідачем, містяться підписи свідків, що позивач відмовився у присутності свідків від пояснення та/або підписання протоколу, що суперечить один одному.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, в тому числі і за ч.3 ст.210-1 КУпАП передбачає, що про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.
Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
З огляду на наявність обставин у справі, є встановленим та підтвердженим позивачем, що позивач не отримував повістки чи належного повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення, фактично розгляд справи відбувся без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з порушенням прав, визначених ст.268 КУпАП (Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи). 
Відтак відповідач, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порушив права позивача, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП. Вказане процедурне порушення, зокрема, як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку не було своєчасно повідомлено про місце і час розгляду справи, є безумовною підставою для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності. 
Як наслідок, позивач був позбавлений прав, передбачених Конституцією України та ст.268 КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, скористатися професійною правничою допомогою. Відповідачем належними та допустимим доказами не доведено про своєчасне та належне повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За таких обставин, оскільки позивач був позбавлений можливості бути присутнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надати свої пояснення та заперечення щодо обставин, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, а також скористатися правом на захист, що призвело до порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності та забезпечення його прав на об`єктивний та справедливий розгляд справи, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
За положеннями частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Питання наявності чи відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення підлягає встановленню під час розгляду уповноваженим суб`єктом справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання накладення адміністративного стягнення, на які юрисдикція адміністративних судів, в силу приписів п. 3 ч. 2 ст. 19 КАС України, не поширюється.
Повноваження ж адміністративних судів у справах про накладення адміністративного стягнення обмежуються лише переглядом в порядку ст. 286 КАС України постанов про притягнення до адміністративної відповідальності.
Оскільки скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення з процесуальних підстав передбачає повторний розгляд справи про адміністративне правопорушення, підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відсутні.
Таким чином, постанова № 9144 від 06 жовтня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ).
Обґрунтовуючи цю постанову, суд звертає увагу на практику Європейський суд з прав людини, який вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Оскільки позивач при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплатив судовий збір в розмірі 665,60 грн., а відповідач є суб`єктом владних повноважень, то судовий збір в зазначеному розмірі слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. 241, 242, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:
 
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.
Скасувати постанову № 9144 від 06.10.2025 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ). 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань  ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір на користь ОСОБА_1 в розмірі 665 грн. 60 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя П.С. Гавалешко