ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 697/2177/25		
Провадження № 22-ц/821/408/26		
Категорія: 304090000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Новікова О.М., Фетісової Т.Л.
за участю секретаря: Руденко А.О.

учасники справи: 
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»
представник позивача: адвокат Усенко Михайло Ігорович
відповідач:  ОСОБА_1 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - адвоката Усенка Михайла Ігоровича на заочне рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 листопада 2025 року (ухваленого під головуванням судді Деревенського І.І. в приміщенні Канівського міськрайонного суду Черкаської області) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.12.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №3375612, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн на умовах, визначених кредитним договором, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначені договором.
Вказує, що товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору, однак відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору, у зв`язку із чим у ОСОБА_1 утворилася заборгованість за кредитним договором.
Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена. 
21.09.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит- Капітал» було укладено Договір факторингу № ККАУ-21092021, за умовами якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Авентус Україна», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №3375612 від 21.12.2020.
Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість відповідача перед позивачем становить 19 680,00 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 6 000,00 грн.; заборгованість за відсотками - 13 680,00 грн.
Враховуючи наведене, позивач просив суд постановити рішення, яким стягнути з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість у розмірі 19 680,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 6 000,00 грн, заборгованість за відсотками 13 680,00 грн та судові витрати по справі, які складаються з судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 8 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 листопада 2025 року позов - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за Кредитним договором №3375612 від 21.12.2020 у розмірі 4 518,00 грн.
В решті позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплачений судовий збір в розмірі 556,18 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 1 836,80 грн. 
Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору №3375612 від 21.12.2020, факт отримання відповідачем грошових коштів та порушення нею зобов`язання щодо їх повернення, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, що заборгованість, яка виникла за тілом кредиту є правомірною та підлягає стягненню з відповідачки. 
Суд не погодився з нарахованим розміром заборгованості за процентами, оскільки їх нарахування здійснене поза межами встановленого строку кредитування, що суперечить умовам кредитного договору, оскільки згідно договору №3375612 від 21.12.2020 строк кредитування становить 30 днів. Нарахування відсотків поза межами строку кредитування договором не передбачено, тому, врахувавши сплачені відповідачем кошти на погашення заборгованості, здійснивши власний розрахунок, суд дійшов висновку , що вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із пропорційності задоволених позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 23 грудня 2025 року через систему «Електронний суд», представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - адвокат Усенко М.І., вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині часткової відмови у задоволенні позовних вимог необгрунтованим, прийнятим при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи та із порушенням норм матеріального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати заочне рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 листопада 2025 року в частині відмовлених вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги товариства повністю та здійснити розподіл судових витрат.
Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що відповідачем не було вчинено дій щодо автопролонгації кредитного договору.
Вказує, що відповідач, підписавши договір про споживчий кредит, погодився з його умовами, тому відсутні підстави вважати, що умови такого договору про порядок застосування процентних ставок, визначення строку кредитування, його пролонгації , не були відомі відповідачу. Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось на підставі ст. 1048 ЦК України та у порядку, визначеному умовами договору.
Зважаючи на те, що відповідач із зустрічним позовом про визнання договору недійсним в межах даного строку не звертався, висновок суду першої інстанції про несправедливість умов договору та зменшення розміру відсотків до тіла кредиту, є передчасним та помилковим.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21.12.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 3375612 про надання споживчого кредиту, згідно з умовами якого товариство надає відповідачу кредит у гривні, а відповідач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (а.с.19-25).
Згідно п.1.3. Договору сума кредиту (загальний розмір) складає: 6 000,00 гривень. 
Відповідно до п.1.4. Договору строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в Розділі 4 цього Договору.
Відповідно до п. 1.5 Договору тип процентної ставки - фіксована. 
За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: п. 1.5.1 Договору знижена процентна ставка становить 1,81% в день та застосовується в межах строку кредиту, відповідно до п. 1.5.2 стандартна процентна ставка становить 1,90% в день.
Відповідно до п. 1.6 Договору мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби.
Відповідно до п. 1.7 Договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: п. 1.7.1 Договору за зниженою ставкою 660,63% річних; п.1.7.2 Договору за стандартною процентною ставкою 695,40 % річних.
Відповідно до п. 1.8 Договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: п. 1.8.1 Договору за зниженою ставкою 9 249,00 грн; п.1.8.2 Договору за стандартною ставкою 9 420,00 грн.
Відповідно п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються відповідачу Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 . 
Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту (інформація яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), який підписаний відповідачем електронним підписом - одноразовим ідентифікатором М609189, 21.12.2020 (а.с.15-18).
Відповідно до додатку №1, яким є графік платежів до договору про надання споживчого кредиту №3375612 від 21.12.2020, вбачається, що даним графіком передбачений один платіж, який складається з суми кредиту 6 000,00 грн та суми нарахованих процентів 3 249,00 грн, а всього до оплати 9 249,00 грн, дата повернення кредиту 20.01.2021, в даному графіку також зазначені реквізити для оплати. Графік підписаний відповідачем електронним підписом - одноразовим ідентифікатором М609189, 21.12.2020 (а.с.26).
Вищевказаний кредитний договір укладений відповідно до вимог чинного законодавства у електронній формі 21.12.2020, та підписаний одноразовим ідентифікатором М609189, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.27).
Перерахування кредитних коштів відповідачу у сумі 6 000,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 , підтверджується листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім», який адресований ТОВ «Авентус Україна» від 18.07.2025 за вих. №7/3177 (а.с.28).
Згідно картки обліку Договору (розрахунку заборгованості) за кредитним договором №3375612 від 21.12.2020, здійсненим первісним кредитором, за відповідачем станом на 20.09.2021 існує заборгованість на загальну суму 19 680,00 грн, з даного розрахунку вбачається, що відповідачка здійснила 02.02.2021 платіж у сумі 4 902,00 грн, який був зарахований у проценти. За даним розрахунком вбачається, що проценти були нараховані за період з 21.12.2020 по 02.06.2021 по 114 грн кожен день (а.с. 30-41).
21.09.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №ККАУ-21092021, за умовами якого право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №3375612 від 21.12.2020 перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (а.с.42-50).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №ККАУ-21092021 від 21.09.2021, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 , в сумі 19 680,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за тілом кредиту 6 000,00 грн; простроченої заборгованості за відсотками 13 680,00 грн. (а.с. 60).
05.08.2025 за вих. №21185365, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило ОСОБА_1 досудову вимогу про погашення заборгованості та повідомило, що відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №3375612 від 21.12.2020, що був укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , отже до нового кредитора ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача, надано реквізити для здійснення оплати заборгованості відповідачем (а.с.63).

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає.
Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Також згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Також апеляційний суд приймає до уваги, що у статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Відповідно до частини першої статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення.
Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19.
Враховуючи вищевикладені норми права та встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що стороною позивача доведено факт укладення кредитного договору №3375612 від 21.12.2020, факт отримання відповідачем грошових коштів та порушення нею зобов`язання щодо їх повернення, тому заборгованість яка виникла за тілом кредиту є правомірною та підлягає стягненню. 
В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що відповідач був у повній мірі проінформований про умови надання кредиту відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами, отже скаржником фактично оскаржується рішення суду в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України, мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування 30 днів, тобто до 20.01.2021.
Розмір відсотків згідно з додатком №1 «Графік платежів» до цього договору встановлено в сумі 3 249,00 грн. (а.с.26).
Також у розділі 4 Договору визначено умови пролонгації строку кредитування.
Відповідно до пункту 4.1 договору, строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п. 1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп. 4.2 4.5 договору.
Згідно п. 4.2 договору, споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн. (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до п. 4.3 договору.
Згідно п.4.3договору Пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій Споживачем.
Згідно п. 4.4 договору товариство має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені споживачем товариству в особистому кабінеті/зазначені в договорі.
Згідно п. 4.5 договору, у випадку акцептування товариством пропозиції (оферти) споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення споживачем дій, зазначених в п. 4.3 договору, та нова дата повернення кредиту відображається в особистому кабінеті. Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою.
Отже, за умовами Договору (пункту 4.2 договору) сторони погодили, що споживач у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до п. 4.3 Договору..
Тобто, з умов договору вбачається, що кредит видано на 30 днів, однак у зв`язку з непогашенням заборгованості у вказаний термін за ініціативою споживача даний договір може бути пролонговано. 
Судом першої інстанції вірно звернено увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей про ініціювання відповідачем продовження строку користування кредитом, відповідно до п. 4.3 договору і позивачем не надано доказів звернення позичальника за продовженням строку користування позикою у будь-який спосіб, чи то визначений Договором, чи законом.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за процентами після закінчення строку кредитування не підлягають до задоволення.
Згідно наданої позивачем картки обліку договору (розрахунку заборгованості) вбачається, що в період з 21.12.2020 по 02.06.2021 нарахування процентів здійснювалось на підставі п. 1.5.2 Договору ( 1.90% в день від суми кредиту) і становить 13 680,00 грн.
Суд першої інстанції, врахувавши, що відповідачем заборгованість за кредитом не була погашена у строк, встановлений договором 20.01.2021 та протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, (п. 1.5.1), то розрахунок відсотків необхідно здійснювати по стандартній процентній ставці 1,90 % (п. 1.5.2 договору), дійшов вірного висновку, що відсотки за користування кредитом слід розраховувати в межах строку дії договору, за 30 днів, починаючи з 21.12.2020 по 20.01.2021, розмір яких складає 3 420,00 грн (6 000,00 грн х 1,90%/100%= 114 грн х 30 днів).
Колегія суддів, перевіривши наведений судом першої інстанції розрахунок заборгованості, вважає, що наведений розрахунок здійснений відповідно до умов договору та з урахуванням сплаченої відповідачем суми 4 902,00 грн в рахунок погашення боргу та дійшов правильного висновку, що до стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача підлягає загальна сума 4 518,00 грн.
Доводи скаржника про помилковість висновків суду, що відповідачем не було вчинено дій щодо автопролонгації кредитного договору, відхиляються колегією суддів як безпідставні та такі, що спростовуються матеріалами справи.
Є необґрунтованими посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач, підписавши договір про споживчий кредит, погодився з його умовами, тому відсутні підстави вважати, що умови такого договору про порядок застосування процентних ставок, визначення строку кредитування, його пролонгації, не були відомі відповідачу, нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось на підставі ст. 1048 ЦК України та у порядку, визначеному умовами договору, оскільки ознайомлення та погодження відповідача з умовами даного договору не свідчать про автоматичну пролонгацію строку договору без відповідних його дій, тому відсотки, нараховані поза межами кредитного строку, не підлягають стягненню у зв`язку із відсутністю законних підстав для їх нарахування.
Інші доводи, наведені стороною позивача в апеляційній скарзі, були предметом апеляційного перегляду, однак на правильність висновків суду першої інстанції щодо вирішення справи по суті не впливають.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, оцінив надані позивачем докази та дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами, не вбачає.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - адвоката Усенка Михайла Ігоровича на заочне рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 листопада 2025 року, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - адвоката Усенка Михайла Ігоровича - залишити без задоволення.
Заочне рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27 листопада 2025року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча        О.В. Карпенко

Судді         О.М. Новіков

Т.Л. Фетісова