ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2026 року
м. Харків
справа № 639/7592/25
провадження № 22-ц/818/1384/26
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого Тичкової О.Ю.
суддів Маміної О.В., Мальованого Ю.М.
за участі секретаря судового засідання Риндіч О.Б.
учасники справи:
заявник – ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, Міністерство соціальної політики України, Посольство російської федерації в Україні
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Новобаварського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2025 року у складі судді Марченка В.В.,-
УСТАНОВИВ:
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою в якій просить встановити факт смерті громадянина США військовослужбовця за контрактом навідника 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце смерті - населений пункт Українськ, Донецької області.
В обґрунтування заяви зазначив, що вона є матір`ю ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця за контрактом, який загинув під час виконання обов`язків військової служби пов`язаної із захистом Батьківщини 11.09.2024 року, поблизу населеного пункту Українськ, Донецької області, під час стрілецького бою, який супроводжувався скидами з дрону та мінометними обстрілами противника на ПВ «Юпітер». Заявник вказує, що отримати відповідний лікарський документ про смерть сина не має можливості, оскільки на час розгляду справи його тіло не ідентифіковано, при цьому військовою частиною НОМЕР_2 підтверджено факт смерті матеріалами службового розслідування у повній мірі. Заявник зазначає, що встановлення факту смерті необхідно їй для отримання свідоцтва про смерть державного зразка та реалізації своїх прав у цивільно-правових відносинах.
Рішенням Новобаварського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено.
Встановлено факт смерті громадянина США, ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження Каліфорнія, США, паспорт № НОМЕР_3 виданий 01.04.2022 року, військовослужбовця законтрактом навідника 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти військової частини НОМЕР_2 , датою якої є - ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце смерті - населений пункт Українськ, Донецької області, що є підставою для видачі відповідного свідоцтва про смерть.
Не погодившись із рішенням суду, Ляшенко О.О., який діє в інтересах Міністерства оборони України подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення яким відмовити у задоволені заяви.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду першої інстанції про те, що факт смерті ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) підтверджується Акту службового розслідування від 25.09.2024 року, довідкою-доповіддю по факт зникнення військовослужбовця, наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 331 від 11.09.2024 року про призначення службового розслідування за фактом зникнення безвісти військовослужбовця військової частини, є передчасними. Таким чином, ймовірне місце зникнення безвісти 17.06.2024 року ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) – населений пункт Українськ, Донецької області.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження Японія, є громадянкою США, що підтверджується копіює паспорту тип Р код країни USA номер паспорту НОМЕР_4 , виданого 11.08.2019 року (а.с. 29).
Згідно копії паспорту тип Р код країни НОМЕР_5 , виданого 01.04.2022 року встановлено, що ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження Каліфорнія, США, є громадянином США (а.с. 29).
Відповідно до копії запису про народження 92-040518 вбачається, що заявник, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , отже для заявника встановлення факту смерті сина має юридичне значення (а.с. 29).
Згідно копії військового квитка серії НОМЕР_6 ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 проходив військову у Збройних Силах України з 15.05.2024 (а.с. 17).
Копією витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 30.08.2024 року № 219 солдата військової служби призваного на військову службу за контрактом ОСОБА_4 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 25.08.2024 року № 138-РС на посаду навідника 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_5 ” сухопутних військ збройних сил України, ВОС — 123281А, який прибув із військової частини НОМЕР_1 , з 30 серпня 2024 року зарахований до списків особового складу частини, з 31 серпня 2024 року зарахований на котлове забезпечення і вважається таким, що з 30 серпня 2024 року справи та посаду прийняв і притупив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2 730 грн. На місяць, шпк “солдат”(а.с. 20).
Згідно рапорту від 11.09.2024 складеного Командиром 2 механізованій роті військової частини НОМЕР_7 ОСОБА_5 11 вересня 2024 року під час проведення штумових дій противника в напрямку орієнтиру «новий 15» з метою відновлення ПВ "ЮПІТЕР" під час стрілецького бою, який супроводжувався ворожими скидами з дрону та мінометним обстрілом противника зник безвісті ВАЧОН ОСОБА_6 . По факту зникнення безвісті просив призначити службове розслідування (а.с. 16).
Наказом від 11.09.2024 №331 складеного Командиром військової частини НОМЕР_7 ОСОБА_7 призначено проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісті ВАЧОНА ОСОБА_8 (а.с. 17)
Копією витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 11.09.2024 року № 231 солдат ОСОБА_4 , навідник 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти вважається зниклим безвісти з 11.09.2024 року. Знятий з усіх видів забезпечення з 11.09.2024 року. Знятий з котлового забезпечення з 12.09.204 року (а.с. 25).
Відповідно до копії витягу із журналу бойових дій військової частини НОМЕР_2 інв. № 29/07дск від 11.09.2024 року встановлено, що 06.30-07.15 — в наслідок проведених штурмових дій в напрямку ор. Новий 15 з метою відновлення ПВ “ЮПІТЕР”, штурмова група потрапила в стрілецький бій, ворожі скиди з дрону, мінометний обстріл та понесла втрати , група вимушена відійти. Втрати о/с: 1-500 навідник 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти, солдат ОСОБА_4 (а.с. 23-24).
У бланку отримання пояснень ОСОБА_5 від 19.09.2024 визначено, що 11 вересня 2024 року останній бачив з дрону, як ОСОБА_4 виконуючи бойове завдання отримав поранення та упав під час стрілецького бою, ознак життедіяльності не подавав. Через посилення активних бойових дій ворого підібратись до місця де перебував ОСОБА_4 не було можливим (а.с. 19).
Згідно з нотаріально засвідченими свідченнями ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який проходив службу у складі НОМЕР_8 бригади військової частини НОМЕР_1 разом із ОСОБА_4 , останній повідомив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в районі м. Покровськ під час виконання бойового завдання був свідком отримання ОСОБА_4 поранення. Зі слів свідка, коли повернувся автомобіль для евакуації, він побачив у ньому всіх військовослужбовців, окрім ОСОБА_10 . Озирнувшись через задній дверний проріз автомобіля, він побачив ОСОБА_4 , який лежав на спині без ознак життя та не подавав жодних ознак руху, що, на думку свідка, свідчило про його смерть. У подальшому йому стало відомо, що причиною смерті стало вогнепальне поранення в голову. Без жодного сумніву підтверджує, що бачив тіло ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 в районі Покровська і що він загинув під час служби в Збройних силах України (а.с. 41).
Згідно Акту службового розслідування від 25.09.2024 року, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_2 , лейтенантом ОСОБА_11 встановлено, що солдат ОСОБА_4 11.09.2024 року зник безвісти під час стрілецького бою, який супроводжувався скидами з дрону та міноментним обстрілом противника поблизу населеного пункту Українськ, Покровського району, Донецької області, виконуючи обов`язок з захусту незалежності та територіальної цілісності України, добровільно в полон не здався (а.с. зворот 21-22).
Відповідно до копії довідки-доповіді по факту зникнення військовослужбовця військової служби за контрактом солдата під час мобілізації військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) встановлено, що під час виконання обов`язків військової служби, завдань, пов`язаних із захистом Батьківщини, незалежності та територіальної цілісності, під час проведення штурмових дій, в напрямку орієнтира «новий 15» з метою відновлення ПВ «ЮПІТЕР» під час стрілецького бою, який супроводжувався ворожими скидами з дрону та мінометним обстрілом, в районі орієнтира «новий 15», поблизу населеного пункту Українськ Покровського району Донецької області, в проміжок часу з 06 години 30 хвилин по 07 годину 15 хвилин 11 вересня 2024 року зник безвісти солдат військової служби за контрактом ОСОБА_12 , навідник 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 (а.с. 18).
Відповідно до Наказу № 376 територією активних бойових дій було м. Українськ Покровського району Донецької області з 24.02.2022 року до 14.07.2024 року. З 02.11.2024 по теперешній час м. Українськ Покровського району Донецької області знаходиться під окупацією.
Згідно з ч. 1 ст. 2 та ч. 1 ст. 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ст. 496 ЦПК України, іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.
Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбаченихКонституцієюта законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до п.7ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у випадку, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.
Відповідно до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч.1 ст. 430 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах постановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.
Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.
Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів, що закріплено ч.2 ст. 319 ЦПК України.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану » підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України.
Згідно абзац 6, 7 пункту 14 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, державна реєстрація смерті іноземців та осіб без громадянства проводиться на загальних підставах з дотриманням вимог чинного законодавства України. У цих випадках паспортні документи померлого невідкладно надсилаються до відділу державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації для подальшого направлення їх до Міністерства закордонних справ України або повертаються особі, яка супроводжує тіло померлої особи, про що в графі "Для відміток" актового запису про смерть робиться відповідна відмітка, яка засвідчується підписом цієї особи.
Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації на підставі повідомлення відділу державної реєстрації актів цивільного стану, яким зареєстровано смерть, невідкладно інформує Міністерство закордонних справ України. У вказаному повідомленні зазначаються прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) померлого, громадянство, дата складання, номер актового запису про смерть, найменування відділу державної реєстрації актів цивільного стану, яким складено цей актовий запис, дата смерті.
Згідно зст.68 Закону України «Про нотаріат» та п.11.3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ від 22.02.2012 №296/5при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, заявниця повинна надати свідоцтво про смерть спадкодавця, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану.
Для заявниці ОСОБА_1 встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту смерті її сина ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), є необхідним для отримання свідоцтва про смерть та подальшого використання вказаного документу у цивільно-правових відносинах.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII,державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків .Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.
В Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2016 року № 9-1130/0/4 «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» вказується на те, що у зазначеному в ЦПК України порядку мають розглядатися заяви про встановлення факту народження або смерті як на території Автономної Республіки Крим, так і на території населених пунктів Донецької та Луганської областей, визначених у розпорядженні КМ України від 07.11.2014 року №1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення».
Відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)» від 07 травня 2022 року № 562, абзац четвертий підпункту 1 пункту 1постанови Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2022 № 457викладено в такій редакції: "Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), формується в електронній формі відповідно до Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2022 року № 562, а у разі відсутності технічної можливості формування такого переліку в електронній формі - затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій."
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75 затверджено «Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)», до якого станом на даний час віднесено Донецьку область Покровський район, до якої відноситься населений пункт Невельське.
Відповідно до Наказу № 376 територією активних бойових дій було м. Українськ Покровського району Донецької області з 24.02.2022 року до 14.07.2024 року. З 02.11.2024 по теперешній час м. Українськ Покровського району Донецької області знаходиться під окупацією.
Оскільки тіло ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) не було вивезене з території м. Українськ Покровського району Донецької області видача лікарського свідоцтва чи фельдшерської довідки про його смерть неможлива, що у свою чергу унеможливлює державну реєстрацію його смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану та видачу свідоцтва про його смерть.
Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права.
Під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.
Як зазначено у вказаному вище Інформаційному листі, такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, при ухваленні рішення суду документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, беруться до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.
Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження заявниці про неможливість отримання на території, де ведуться бойові дії, документів, що підтверджують факт смерті за формою, встановленою чинним законодавством України, на теперішній час з об`єктивних причин.
Обов`язок держави розслідувати факти смерті особи, яка підпадає під її юрисдикцію, виняткове юридичне значення факту смерті особи; специфіка розгляду справ в порядку окремого провадження, зокрема особливої ролі суду при з`ясуванні обставин справи; об`єктивні складнощі, які можуть виникнути у заявників при наданні доказів для встановлення факту смерті особи після 24 лютого 2022 року на тимчасово окупованій території України, при веденні активних бойовий дій, у своїй сукупності дають підстави для висновку, що суди мають зважати на вказані обставини та, керуючись завданням цивільного судочинства, уникати формального підходу при вирішенні таких справ (пункти 51 -52 постанови Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 756/5840/23 (провадження № 61-1825св24)).
У подібних правовідносинах Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю (постанови від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22, від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23).
Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті. (постанова Верховного Суду від 8 лютого 2024 року у справі № 506/358/22)
За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Враховуючи, що заявниця позбавлена можливості встановити факт смерті сина на тимчасово окупованій території в інший спосіб, ніж у судовому порядку, а також надати для державної реєстрації смерті документи, передбачені законодавством України, судова колегія, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність факту смерті громадянина США ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця штату Каліфорнія, США, паспорт № НОМЕР_3 , військовослужбовця за контрактом Збройних Сил України — навідника 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти військової частини НОМЕР_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в населеному пункті Українськ Донецької області, що підтверджується наявними у справі письмовими доказами.
Оскільки відповідно до вимог ч.2 ст. 317 ЦПК УКраїни розгляд заяви здійснюється невідкладно  з дня надходження відповідної заяви до суду., тому повідомлення про час та місце розгляду сторони має бути направлено у спосіб, що забезпечить зазначений відкладний розгляд. Матеріали справи свідчать про направлення до електронного кабінету Міністерство оборони України 09.10.2025 (а.с. зворот 55) ухвали суду про відкриття провадження у справі від 09.10.2025 в якій зазначено про невідкладний розгляд заяви. Зазначене спростовує доводи апелянта щодо його неналежного повідомлення про наявність справи, а також про дату, час і місце її розгляду.
За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду щодо наявності підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 і доводи апеляційної скарги не є підставою для скасування даного судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ІІПК України та Закону України «Про судовий збір» не вирішувалося.
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд 
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Рішення Новобаварського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2025 року –без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий     О.Ю. Тичкова

Судді     О.В. Маміна

Ю.М. Мальований