Справа № 201/326/26
Провадження № 1кп/201/13/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року м. Дніпро 

Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра кримінальне провадження № 12015042130001614 від 19.11.2025 року по обвинуваченню: 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Добропілля, Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, 

В підготовчому судовому засіданні приймали участь:
прокурор ОСОБА_4 
обвинувачений ОСОБА_3 
захисник ОСОБА_5 
потерпіла ОСОБА_6 
ОСОБА_7 

ВСТАНОВИВ: 

19.11.2025 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_3 знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебував за адресою: АДРЕСА_2 в компанії своєї дружини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , де на ґрунті раптово виниклого конфлікту у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Далі ОСОБА_3 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, перебуваючи за вищезазначеною адресою та у вказаний час, взяв кухонний ніж та наніс один удар в ліву частину грудної клітини потерпілої ОСОБА_6 спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва, яке розпочинається раною задньо-пахвової лінії в проекції 7-го ребра, далі переходить в раньовий канал, який йде ззаду наперед та знизу догори, з ушкодженням походу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, міжреберної артерії та проникає в ліву плевральну порожнину, з подальшим ушкодженням верхньої частки лівої легені та явищами лівостороннього гемопневматораксу.
Встановлене у потерпілої ОСОБА_6 , тілесне ушкодження, за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
Вказаними діями ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КК України, а саме, умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину та надав показання, які узгоджуються з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.
Зокрема, обвинувачений пояснив, що 19.11.2025 року після завершення робочої зміни повернувся додому. Він підтвердив, що перед цим вживав алкогольні напої, однак заперечив перебування у стані сильного алкогольного сп`яніння, яке б унеможливлювало усвідомлення своїх дій.
За його словами, вдома між ним та дружиною виник побутовий конфлікт, який спочатку мав словесний характер, але згодом переріс у фізичне протистояння. Під час боротьби, у ході якої подружжя хапало одне одного за руки, він узяв до рук ніж. Обвинувачений зазначив, що від моменту, коли ніж опинився у нього в руках, до моменту нанесення удару минуло близько однієї хвилини.
ОСОБА_3 визнав, що наніс дружині один удар ножем, однак наполягав на відсутності прямого умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, пояснюючи, що діяв ненавмисно, а сам інцидент стався випадково під час фізичної сутички.
Після усвідомлення того, що завдано поранення, ніж випав з його рук. Обвинувачений зазначив, що не залишив потерпілу без допомоги: він допоміг їй дійти до дивана, намагався зупинити кровотечу та обробити рану. Згодом він зателефонував своїй матері, яка, прибувши на місце події, викликала бригаду швидкої медичної допомоги та працівників поліції.
На завершення своїх показань обвинувачений повторно підтвердив повне визнання вини, висловив щире каяття у вчиненому, зазначивши, що усвідомив неправомірність своїх дій та необхідність контролю власних емоцій. У зв`язку з цим він просив суд врахувати його щире каяття та призначити покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Крім повного визнання своєї вини, винуватість обвинуваченого підтверджується зібраними органом досудового розслідування і дослідженими доказами.

Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення 19.11.2025 року від потерпілої ОСОБА_6 зі змісту якої вбачається, що остання просить орган поліції прийняти заходи до ОСОБА_3 , який 19.11.2025 року близько о 12 год. 00 хв. за місцем мешкання, а саме, за адресою: АДРЕСА_2 спричинив останній тілесні ушкодження.(т.1 а.с.12)

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що того дня перебувала вдома, після того, як її чоловік ОСОБА_3 повернувся додому з роботи, між ними виник словесний конфлікт.
За словами потерпілої, словесна перепалка швидко переросла у фізичне протистояння, між подружжям розпочалася боротьба, під час якої вони хапали одне одного за руки. У ході цієї сутички вона опинилася на підлозі, лежачи на правому боці. Саме в цей момент чоловік, перебуваючи позаду неї, наніс один удар ножем у ліву частину грудної клітини.
Потерпіла зазначила, що внаслідок отриманого поранення вона на певний час втратила свідомість, а прийшовши до тями, виявила себе вже на дивані з перев`язаною раною.
Разом із тим, вона підтвердила, що після інциденту чоловік не залишив її без допомоги, а навпаки вживав заходів для надання першої медичної допомоги, зокрема переніс її, намагався зупинити кровотечу та обробити рану. Крім того, зі слів останньої, саме він повідомив про подію свою матір, яка, прибувши на місце, викликала бригаду швидкої медичної допомоги та працівників поліції.
Вона наголосила, що на даний час вони примирилися, вона вибачила чоловіка та має намір продовжувати з ним спільне проживання.

Протокол огляду від 19.11.2025 року, згідно якого встановлено, що вказаний огляд було проведено за адресою: АДРЕСА_2 .(т.1 а.с.15). В ході огляду було встановлено інфраструктуру та розташування зазначеної квартири, а також виявлено і вилучено ряд предметів, які визнано речовими доказами відповідно до постанови слідчого про визнання матеріальних об`єктів речовими доказами та передачу їх на зберігання від 19.11.2025 року.(т. 1, а. с. 19–22).

Протокол затримання від 19.11.2025 року, згідно якого встановлено, що 19.11.2025 року о 13 год. 00 хв. за адресою: м.Дніпро, вул.Високовольтна 10/33 фактично було затримано ОСОБА_8 , як підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України. (т.1 а.с.40-43).

Протокол проведення слідчого експерименту від 04.12.2025 року здійсненого за участі потерпілої ОСОБА_6 , у ході якого було відтворено механізм заподіяння їй тілесних ушкоджень, що мали місце 19.11.2025 року.
Під час проведення слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що її чоловік, ОСОБА_3 , перебував на відстані не більше одного метра позаду неї, тоді як вона лежала на підлозі на правому боці. При цьому вона чітко вказала, що їй було нанесено один удар ножем у ділянку лівого боку обличчя ближче до грудної клітки, внаслідок чого вона втратила свідомість. Разом з тим, якою саме рукою було завдано удар, потерпіла точно зазначити не змогла.(т.1 а.с.108-109).

Протокол отримання зразка крові ОСОБА_3 від 10.12.2025 року, який в подальшому було поміщено до пробірки з метою проведення відповідної експертизи.(т.1 а.с.113).

Висновок експерта №4629/4978-БД від 11.12.2025 року, згідно якого, у ході проведення судово-медичної експертизи зразка крові потерпілої ОСОБА_6 , встановлено, що при серологічному дослідженні зразка крові останньої, встановлена група В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0.(т.1 а.с.100-101).

Висновок експерта №4745/5089-БД від 12.12.2025 року, згідно якого, у ході проведення судово-медичної експертизи зразка крові ОСОБА_3 встановлено, що при серологічному дослідженні зразка крові останнього, антигени А і В не виявлені, однак виявлені ізогемаглютиніни анти-А і анти-В, що вказує на належність його крові до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВ0.(т.1 а.с.128-129).

Висновок експерта №4759/5112-БД від 22.12.2025 року, згідно якого, у ході проведення судово-медичної експертизи трьох ватних тампонів зі змивами з місця події встановлено, що на них виявлено наявність крові з вмістом гемоглобіну людини.
Під час серологічного дослідження у слідах крові на зазначених об`єктах виявлено антиген В, що не виключає можливості походження крові від особи (осіб) з групою крові В із наявністю ізогемаглютиніну анти-А, у тому числі від потерпілої ОСОБА_6 (т.1 а.с.144-147).

Висновок експерта №4760/5113-БД від 23.12.2025 року, згідно якого, у ході проведення судово-медичної експертизи светра, джинсових штанів, вилучених з місця події встановлено, що на вказаних предметах виявлено наявність крові з вмістом гемоглобіну людини.
Під час серологічного дослідження об`єктів виявлено антиген В, що не виключає можливості утворення вказаних слідів за рахунок крові особи (осіб) з групою крові В із наявністю ізогемаглютиніну анти-А ізосерологічної системи АВО.
Разом з тим, з огляду на те, що вказані сліди могли бути утворені за рахунок крові особи (осіб) з групою крові В із наявністю ізогемаглютиніну анти-А за ізосерологічною системою АВ0, до якої належить кров потерпілої ОСОБА_6 , не виключається можливість їх утворення за рахунок її крові.(т.1 а.с.153-157).

Висновок експерта №СЕ-19/104-25/48493-Д від 15.12.2025 року, згідно якого, у ході проведення судової трасологічної експертизи в рамках вищевказаного кримінального провадження встановлено, що слід папілярного узору пальця руки розміром 15?25 мм, відкопійований на липку стрічку, вилучений 19.11.2025 р. в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , придатний для ідентифікації особи та належить ОСОБА_3 (т.1 а.с.182-188).

Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 17152 , відповідно до якої ОСОБА_6 знаходилася на лікуванні у відділенні торакальної хірургії КНП «МКЛ №16» ДМР у період з 19.11.2025 по 04.12.2025 з діагнозом - відкрита рана задньої стінки грудної клітки: Проникаюче колото-різане пранення грудної клітини зліва з пораненням вдолі лівої легені, міжреберної артерії. Лівобічний гемопневмоторакс. Геморагічний шок ІІ ст.СПО. Торакотомія зліва. Дренування ПП зліва. СПО.Діагностична лапароскопія. Дренування ЧП. (т.1 а.с.104-105)

Висновок експерта №15е/11 від 01.01.2026 року, складений за результатами проведення судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_6 , згідно якого встановлено, що відповідно до наданої медичної документації у останньої виявлено тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва. Зазначене поранення починається раною по задньо-пахвовій лінії в проекції VII ребра та переходить у раньовий канал, який має напрямок ззаду наперед і знизу догори, з ушкодженням шкіри, підшкірно-жирової клітковини, міжреберної артерії, з проникненням у ліву плевральну порожнину, подальшим ушкодженням верхньої частки лівої легені та розвитком лівостороннього гемопневмотораксу.
Експертизою встановлено, що вказане тілесне ушкодження утворилося внаслідок механічної дії гострого предмета, який мав колюче-ріжучі властивості та діяв у ділянку грудної клітини зліва в проекції VII ребра по задньо-пахвовій лінії у напрямку ззаду наперед і знизу догори. При цьому не виключається, що таким предметом міг бути клинок ножа або інший предмет з аналогічними травмуючими властивостями, що підтверджується характером поранення та наявністю сформованого раньового каналу.
З урахуванням характеру і локалізації встановленого тілесного ушкодження, а також даних медичної документації, експертом зроблено висновок, що воно було спричинене незадовго до госпіталізації потерпілої до КНП «Міська клінічна лікарня №16» ДМР, тобто у строк, зазначений у медичній документації та постанові слідчого. За своїм характером зазначене тілесне ушкодження відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень як таке, що є небезпечним для життя в момент його заподіяння.(т.1 а.с.197-199)

Додатковий висновок експерта №76е від 09.01.2026 року, відповідно до якого встановлено, що локалізація, характер тілесного ушкодження та механізм його спричинення, визначені під час проведення судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру ушкоджень, на які вказувала потерпіла ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту за її участю.(т.1 а.с.204-205).
На початку оцінки, суд звертає увагу на загальні положення щодо доказування в кримінальному процесі, застосування яких в даному конкретному випадку створює умови для реалізації завдань кримінального провадження. 
Зокрема кримінально процесуальне законодавство не закріплює стандартів доказування, проте із положень чинного КПК прослідковується їх зміст.
Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Крім того, із частини другої статті 17 КПК можна побачити стандарт доказування «поза розумним сумнівом», який, з огляду на частину першу цієї статті, має бути усунутий шляхом доведення вини особи у порядку передбаченому КПК України, тобто виключно доказами, які відповідають вимогам ст. 85, 86 КПК України.
Із статті 94 КПК випливає стандарт «внутрішнього переконання», зміст якого зводиться до того, що суддя повинен вільно оцінювати докази на основі свого внутрішнього переконання, яке виникає не з вузької оцінки доказів наданих сторонами, а з оцінки їх з урахуванням життєвого досвіду судді та всіх обставин справи.
В даній справі, враховуючи обставини, які підлягають встановленню, є застосовними обидва вказані стандарти. Застосування одного з них без іншого може призвести до хибних висновків, що недопустимо у провадженні в якому вирішуються важливі питання, що впливають на життя обвинуваченого. 

Всі визщезазначені докази є належними та допустимими і в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_3 доведена в повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, надання медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення. 
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. 

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставин, даним про особу обвинуваченого, а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.
Підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає, так як відсутні такі пом`якшуючі обставини які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, його попередню поведінку і характеристики, а також обставини злочину, думку потерпілої, суд приходить до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробовуванням.

Водночас суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 91-1 КК України, з метою захисту інтересів потерпілої особи від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, суд уповноважений застосувати до обвинуваченого обмежувальні заходи, зокрема: - заборону перебування у місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; - обмеження спілкування з дитиною у випадку, якщо домашнє насильство вчинено щодо дитини або у її присутності; - заборону наближатися на визначену судом відстань до місць можливого постійного чи тимчасового проживання, перебування, роботи, навчання або лікування потерпілої особи; - заборону листування, телефонних переговорів та інших форм контакту через засоби зв`язку чи електронних комунікацій як безпосередньо, так і через третіх осіб; - направлення для проходження програми для кривдників.
Відповідно до ч.3 ст. 91-1 КК України, зазначені обмежувальні заходи застосовуються на строк від одного до трьох місяців та, у разі наявності підстав, можуть бути продовжені судом на визначений строк, який у сукупності не перевищує дванадцяти місяців.
З урахуванням встановлених обставин кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_3 , а також з метою запобігання повторному вчиненню правопорушень, корекції насильницької поведінки обвинуваченого та формування у нього стійкої неагресивної моделі поведінки у взаємовідносинах із потерпілою та іншими особами, суд доходить висновку про необхідність застосування до обвинуваченого обмежувального заходу у вигляді направлення ОСОБА_3 для проходження програми для кривдників.
Суд вважає, що застосування зазначеного обмежувального заходу по відношенню до ОСОБА_3 є обґрунтованим та необхідним для виправлення останнього, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, наділена правом пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, який, згідно зі статтею 129 КПК України, підлягає вирішенню судом під час судового розгляду.
Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана її майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується за наявності вини особи, яка її завдала. Право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, гарантоване Конституцією та законами України, є важливою складовою механізму захисту прав і свобод громадян, а також законних інтересів юридичних осіб.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд керується положеннями частини третьої ст. 23 ЦК України, відповідно до яких розмір грошового відшкодування встановлюється залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань потерпілого, погіршення або втрати можливості реалізації його здібностей, ступеня вини особи, яка завдала шкоди, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При цьому суд враховує вимоги розумності та справедливості.
Разом із тим, компенсація моральної (немайнової) шкоди як спосіб захисту цивільних прав не повинна призводити до безпідставного збагачення потерпілої особи, а її розмір має бути достатнім для розумного задоволення потреб потерпілого без створення для нього надмірних майнових переваг за рахунок винної особи.
Вирішуючи питання щодо цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про наявність підстав для його повного задоволення. Такий висновок ґрунтується на тому, що обвинувачений не висловив заперечень проти заявленого цивільного позову, повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та підтвердив усі обставини, викладені в обвинувальному акті.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

При ухваленні вироку суд згідно ч. 4 ст. 374 КПК України має вирішити питання про розподіл процесуальних витрат.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ч. 3 ст. 368 КПК України, суд ухвалюючи вирок, повинен вирішити на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі. 

Наявні у кримінальному провадженні витрати на залучення експерта для проведення судово-трасологічної експертизи документально підтверджуються, тому суд вважає необхідним стягнути їх з обвинуваченого на користь держави.

Вирішуючи питання про запобіжний захід застосований до обвинуваченого, суд вважає, що оскільки судом прийнято рішення звільнити обвинуваченого від відбуття покарання з іспитовим строком, то ступінь ризиків значно знизився і запобіжний захід слід скасувати, звільнивши обвинуваченого з-під варти в залі суду. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-374, 376 КПК України, 

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, призначивши іспитовий строк три роки. 
На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. 
Застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України - направлення для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці.

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 5 222 гривень 55 копійок та в рахунок відшкодування моральної шкоди 300 000 гривень.

Речові докази: - 2 сліди папілярних ліній на 2 ліпкі стрічки; - CD-R диск з допитом потерпілої– зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази: - спортивна рожева кофта «PUMA»; - светр бежевого кольору «Famo» та сині джинси з ременем; - простирадло рожевого кольору та покривало бежевого кольору – повернути ОСОБА_6 .

Речові докази: - кухонний ніж довжиною 30 см; - зразок крові обвинуваченого ОСОБА_3 , висушений на марлевій серветці; - зразок крові потерпілої ОСОБА_6 ; - 3 фрагменти дерев?яних паличок зі змивами на ватних тампонах; - сліди РБК з дивану; - сліди РБК з підлоги; - фрагмент волосся з ножу; - сліди РБК з ножа – знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта за проведення судово-трасологічної експертизи №СЕ-19/104-25/48493-Д від 15.12.2025 року в розмірі 2228 гривень 50 копійок.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_3 скасувати, звільнивши ОСОБА_3 з-під варти в залі суду. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Суддя ОСОБА_1