ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року	справа № 380/20015/25	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл. Генерала Григоренка 36, м. Львів, код ЄДРПОУ 40108833) про визнання протиправним та скасування наказу,-
в с т а н о в и в:
на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, у якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 29.09.2025 року № 657 о/с в частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 з посади заступника командира батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області та переміщення на посаду заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №1 Золочівського районного відділу поліції ГУНП. Відповідно до підпункту 3 пункту 2 частини 1 та частини 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію»;
- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника командира батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області з 30 вересня 2025 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він обіймав посаду заступника командира батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області. Позивачу 29.07.2025 оголошено попередження про організаційно-штатні зміни, зокрема про скорочення посади заступника командира батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, та про можливе наступне звільнення зі служби в поліції (через два місяці з дня отримання цього попередження) відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів). Наказом відповідача від 29.09.2025 позивача звільнено з посади заступника командира батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП з 30.09.2025 та переміщено на посаду заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції № 1 Золочівського районного відділу поліції ГУНП. 
Позивач вважає протиправним вказаний наказ відповідача, оскільки: відповідач не дотримався встановленої законодавством процедури звільнення у зв`язку зі скороченням штату; відповідачем було здійснено переведення на відмінну посаду, яка передбачає переміщення по службі в іншу місцевість, без його згоди; відповідачем не враховано переважного права позивача на залишення на посаді (роботі), гарантованого положеннями п. 5 ч. 2 ст. 42 КЗпП України; відповідачем не наведено підстав у зв`язку з якими позивач переміщається для забезпечення більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; відповідачем не дотримано принципу балансу інтересів при прийнятті спірного наказу; оскаржуваний наказ відповідачем прийнято виключно на підставі пп. 3 п. ч. 1 та ч. 8 ст. 65 Закону № 580-VIII без жодного покликання на Закон України від 15.03.2022 № 2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» тощо. Вказане стало підставою для звернення позивача із позовом до суду. 
Ухвалою суду від 10.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях. Зазначає, що згідно із ч. 8 ст. 65 Закону № 580-VIII, переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення. Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади. Переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський (ч. 9 ст. 65 Закону № 580-VIII).
Зауважує, що Наказом Національної поліції України від 10 липня 2025 року № 796 «Про затвердження Переліку змін в штатах Національної поліції» скорочено посаду заступника командира батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП. 
Для забезпечення дотримання вимог законодавства при вивільненні працівників, посади яких скорочено, відповідно до пункту 1 ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію», було попереджено про те, що наказом Національної поліції України від 10 липня 2025 року № 796 «Про затвердження переліку змін у штатах Національної поліції України», посада, яку він обіймав скорочена та про можливе наступне звільнення зі служби в поліції згідно з п. 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». Попередження відбулось 29.07.2025, про що свідчить підпис позивача.
Відповідно до доповідної записки заступника начальника ГУНП у Львівській області від 29.09.2025 з метою забезпечення належного виконання завдань, поставлених перед структурними підрозділами ГУНП у Львівській області під час дії воєнного стану, керуючись статтею 65 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку зі скороченням штатів або проведення реорганізації, для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, наказом ГУНП у Львівській області від 29.09.2025 № 657 о/с із змінами від 30.09.2025 позивача переміщено на посаду заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції № 1 Золочівського районного відділу поліції ГУНП, звільнивши його з посади заступника командира батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП.
Відповідач також вказує, що 18.09.2025, 23.09.2025 та 29.09.2025 позивачу було запропоновано рівнозначні посади для подальшого проходження служби. Проте, позивач відмовився від усіх запропонованих вакантних посад.
Наголошує, що Кодекс законів про працю України визначає правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці. В той же час, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України «Про Національну поліцію». Відповідно, трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні питання або коли про це йдеться у спеціальному законі. Згідно із ст. З Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у період дії воєнного стану роботодавець має право перевести працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди (крім переведення на роботу в іншу місцевість, на території якої тривають активні бойові дії), якщо така робота не протипоказана працівникові за станом здоров`я, лише для відвернення або ліквідації наслідків бойових дій, а також інших обставин, що ставлять або можуть становити загрозу життю чи нормальним життєвим умовам людей, з оплатою праці за виконану роботу не нижче середньої заробітної плати за попередньою роботою. У період дії воєнного стану норми частини третьої статті 32 Кодексу законів про працю України та інших законів України щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються. Закон України «Про Національну поліцію» уповноважує керівництво за власною ініціативою порушувати відповідне питання щодо переміщення поліцейського, реалізуючи дискреційні повноваження з питань переміщення поліцейських на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби в умовах правового режиму воєнного стану.
Відповідач вважає, що оскільки підставою для переведення позивача була ініціатива керівників (начальників), на підставі доповідної записки та подання заступника начальника ГУНП у Львівській області, у зв`язку з організаційно-штатними змінами, що відповідає приписам частини 8 статті 65 Закону № 580-VIII, а також враховуючи, що посаду, яку він обіймав скорчено, приймаючи наказ від 29.09.2025 № 657 о/с ГУНП у Львівській області діяло на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому правові підстави для визнання протиправним та скасування такого наказу відсутні. Просить відмовити в задоволенні позову.
Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
До 29.09.2025 позивач проходив службу в поліції на посаді заступника командира батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, що не заперечується відповідачем.
Наказом Національної поліції України від 10.07.2025 №796 «Про затвердження переліку змін у штатах Національної поліції» затверджено Перелік змін у штатах Національної поліції, відповідно до якого скорочено одну посаду заступника командира батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області.
29.07.2025 позивача під особистий підпис попереджено про скорочення посади заступника командира батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області, яку він обіймав, та про можливе наступне звільнення зі служби в поліції (через два місяці з дня отримання попередження) відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).
Наказом ГУНП у Львівській області від 29.09.2025 №657 о/с «Про особовий склад» (зі змінами, внесеними наказом від 30.09.2025 №668 о/с), відповідно до пп. 3 п. 2 ч. 1 та ч. 8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку із скороченням штатів або проведенням реорганізації, для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, позивача з 30.09.2025 переміщено на посаду заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №1 Золочівського районного відділу поліції ГУНП.
Підставами прийняття вказаного наказу зазначено: подання заступника начальника ГУНП від 29.09.2025, наказ НПУ від 10.07.2025 №796, доповідна записка начальника ВнП №1 Золочівського РВП ГУНП від 29.09.2025.
Вважаючи протиправним оскаржуваний наказ відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (ч. 1 ст. 2 Закону № 580-VIII).
Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (ч. 1 ст. 59 Закону № 580-VIII).
Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (ч. 1 ст. 17 Закону №580-VII)
За приписами ч. 1 ст. 60 Закону № 580-VIII, відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.
Відповідно до ч. 10 ст. 62 Закону №580-VIII, яка визначає гарантії професійної діяльності поліцейського, поліцейський користується повноваженнями, передбаченими цим Законом, незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу, та може бути переміщений по службі залежно від результатів виконання покладених на нього обов`язків та своїх професійних, особистих якостей.
Згідно із положеннями п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону № 580-VIII, переміщення поліцейських здійснюється: на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону.
Частиною другою статті 65 Закону №580-VIII визначено, що посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.
Відповідно до ч.ч. 7-9 ст. 65 Закону №580-VIII переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.
Переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.
Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.
Переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.
Переведення поліцейського, якого зарахованого на денну форму навчання за державним замовленням до закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, до відповідного закладу освіти для подальшого проходження служби здійснюється на підставі наказу про його звільнення із займаної посади в органі (закладі, установі) поліції.
Як вбачається із оскаржуваного наказу ГУНП у Львівській області від 29.09.2025 року № 657 о/с, підставою для переміщення позивача з 30.09.2025 на посаду заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №1 Золочівського районного відділу поліції ГУНП, зі звільненням з посади заступника командира батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП, стали: подання заступника начальника ГУНП від 29.09.2025, наказ НПУ від 10.07.2025 №796, доповідна записка начальника ВнП №1 Золочівського РВП ГУНП від 29.09.2025 (зміни в до вказаного наказу в частині підстав внесено наказом ГУНП у Львівській області від 30.09.2025 №668 о/с).
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що наказом Національної поліції України від 10.07.2025 №796 «Про затвердження переліку змін у штатах Національної поліції» затверджено Перелік змін у штатах Національної поліції, та, зокрема, скорочено одну посаду заступника командира батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області.
У доповідній записці начальник ВнП №1 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області від 29.09.2025 клопотав перед керівником ГУНП про призначення за вакантною посадою заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №1 Золочівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області з числа осіб, які найбільш підготовлені для виконання покладених функціональних обов`язків за вказаною посадою. Клопотання обґрунтоване необхідністю забезпечення безперервності роботи та належного функціонування колективу; довготривалим лікуванням та звільненням з посади заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності ВнП №1 підполковника поліції ОСОБА_2 , що унеможливлювало належним чином організацію роботи блоку превентивної діяльності ВнП №1, створенням додаткового навантаження на заступників та окремих працівників.
Заступник начальника ГУНП у Львівській області полковник поліції Р. Турчак у поданні від 29.09.2025 та у доповідній записці від 29.09.2025 запропонував перемістити позивача на посаду заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №1 Золочівського районного відділу поліції ГУНП, з огляду на значний досвід роботи позивача в підрозділах поліції особливого призначення Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький), з метою забезпечення належного виконання завдань, поставлених перед структурними підрозділами ГУНП під час дії воєнного стану, для більш ефективної служби та виходячи із інтересів служби.
Крім цього, вищевказані подання та доповідна записка містять висновки що характеризують позивача як поліцейського з позитивної сторони, зокрема, як грамотного фахівця, який має великий досвід роботи, досвід участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, до виконання обов`язків ставиться з високою відповідальністю, працелюбний і самовідданий в роботі, добре знає нормативні документи, які регламентують службову діяльність, вміло користується ними, має добру спеціальну підготовку, що дозволяє ефективно працювати. 
Що стосується згоди поліцейського на переміщення на рівнозначну посаду, то серед підстав для переміщення поліцейських на рівнозначні посади пункт 2 частини першої статті 65 Закону №580-VIII безпосередньо виділяє лише одну підставу для такого переміщення, яка враховує побажання поліцейського, а саме переміщення за ініціативою поліцейського.
Згода поліцейського є необхідною також при переміщенні його по службі у зв`язку зі скороченням штатів (частина друга статті 68 Закону №580-VIII).
В усіх інших випадках підставою переміщення визначено певні обставини або рішення певних органів, настання (прийняття) яких не залежать від волі поліцейського, в тому числі переміщення для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.
При цьому пункт 2 частини першої статті 65 Закону №580-VIII передбачає єдине правило щодо можливості переміщення поліцейських на рівнозначні посади в інтересах служби, не відокремлюючи випадки такого переміщення в межах однієї місцевості (населеного пункту) чи в іншу місцевість.
Отже, спеціальне законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, не вимагало згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду у цю або іншу місцевість.
Суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2123-IX (далі - Закон № 2123-IX), який набрав чинності з 01.05.2022, було внесено зміни, зокрема до частину 8 статті 65 Закону №580-VIII та доповнено її абзацом другим про те, що поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.
Крім цього, Законом № 2123-IX частину першу статті 60 Закону №580-VIII викладено в новій редакції, згідно з якою відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.
Водночас, частиною першою статті 32 КЗпП України установлено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.
Усталеною є практика Верховного Суду щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір.
Однак відсутність у Законі № 580-VIII норми про обов`язковість згоди поліцейського на переміщення в іншу місцевість на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, вказує не про неврегульованість цих правовідносин нормами спеціального законодавства, а про їхнє вирішення у спосіб, відмінний від правового регулювання трудових відносин відповідно до норм трудового законодавства.
Отже, зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01.05.2022, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, усунувши таким чином неоднозначне застосування відповідних норм права у подібних правовідносинах.
Також суд зазначає, що Закон № 580-VIII не розмежовує поняття «переміщення» та «переведення», оскільки у ч. 9 ст. 65 зазначено, що переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 25.05.2023 року у справі №620/3663/19 та від 31.01.2025 року у справі №580/2706/23.
Таким чином, переміщення поліцейського з ініціативи начальника, особливо коли це переміщення передбачає зміну місця несення служби, повинно мати легітимну мету та бути пов`язаним з певними об`єктивними чинниками - інтересами служби. 
Як встановив суд, переміщення позивача викликане скороченням займаної ним посади та необхідністю забезпечення належного виконання завдань, поставлених перед відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №1 Золочівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області під час дії воєнного стану, для більш ефективної служби та виходячи із інтересів служби, що викликане тривалим лікуванням та подальшим звільненням особи, яка обіймала цю посаду до переміщення позивача.
Твердження позивача про те, що відповідачем не запропоновано йому жодної вакантної посади, спростовується наявними в матеріалах справи Актами від 18.09.2025, від 23.09.2025 та від 29.09.2025, які засвідчують, що відповідачем було запропоновано позивачу рівнозначні посади в ГУНП у Львівській області для подальшого проходження служби. Однак, однозначного рішення про призначення на одну із запропонованих відповідачем посад позивач не прийняв.
Враховуючи викладене, суд робить висновок, що прийнятий відповідачем наказ від 29.09.2025 року № 657 о/с в частині звільнення позивача з посади заступника командира батальйону поліції особливого призначення «Корпус оперативно-раптової дії» (стрілецький) ГУНП у Львівській області та переміщення на посаду заступника начальника відділення поліції з превентивної діяльності відділення поліції №1 Золочівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області є правомірним, прийнятим в порядку, передбаченому пунктом 2 частини першої статті 65 Закону №580-VІІІ, та зумовлений інтересами служби. 
Інші доводи позивача не спростовують висновків суду, викладених у даному рішенні.
Згідно із вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд робить висновок про відмову у задоволенні позову повністю.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ухвалив:
у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу – відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст судового рішення складено 23.02.2026 року.

Суддя	Костецький Назар Володимирович