Справа № 302/351/26 
Провадження № 2-о/302/38/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2026 року селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Готри В. Ю., з участю секретаря судового засідання Царь О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представниця – адвокатка Керита Мар?яна Василівна, заінтересована особа Приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Чіжмарь Сергій Іванович, про встановлення факту, що має юридичне значення,
у с т а н о в и в:
У березні 2026 року заявник ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представниця – адвокатка Керита М. В., заінтересована особа Приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Чіжмарь С. І., звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення.
Заяву обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , який був постійним мешканцем АДРЕСА_1 .
Указував, що окрім нього разом із ним на день смерті батька в указаному вище будинку була зареєстрована та проживала його матір ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою виконкому Міжгірської селищної ради від 15.01.2026 № 16-08/62, та свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_1 від 06.03.2024.
Станом на день смерті його матері разом із нею за місцем її останнього зареєстрованого місця проживання проживали: він як син, ніхто інший не проживав, що підтверджується довідкою виконкому Міжгірської селищної ради від 24.10.2024 № 16-08/1148.
Зазначав, що його померлі батьки були співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 16.01.1992, яке було видане на підставі рішення виконкому Міжгірської селищної ради народних депутатів №5 від 16.01.1992 та зареєстроване Хустським ТБІ, про що 06.02.1992 було зроблено відповідний запис у реєстрову книгу № 5 за реєстровим № 866.
Він прийняв спадщину до майна померлих батьків відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України шляхом постійного проживання разом із ними станом на день їх смерті.
Покликався і на те, що він в установлений законом строк через представника звернувся до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Чіжмаря С. І. з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом до майна померлих батьків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що було заведено спадкову справу №8/2026 до майна померлого батька ОСОБА_2 та спадкову справу № 9/2026 до майна померлої матері ОСОБА_3 .
Однак після огляду правовстановлюючих документів, поданих його представником, було виявлено невідповідність прізвища спадкодавців зазначених у правовстановлюючих документах, у зв`язку з чим приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Чіжмарем С. І. було видане роз`яснення від 09.03.2026 за №136/02-14, згідно з яким спадкова справа заведена на підставі заяви на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , проте свідоцтво про право власності на зазначений житловий будинок містить невідповідність щодо прізвищ власників ОСОБА_4 та « ОСОБА_2 по частці кожному, що унеможливлює видати свідоцтво про право на спадщину за законом спадкоємцю та рекомендовано йому звернутися до суду для встановлення факту належності правовстановлюючого документу спадкодавцям ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Це роз`яснення нотаріуса і, відповідно, відмова в учиненні нотаріальної дії щодо видачі йому свідоцтв про право на спадщину на нерухоме майно померлих батьків і стала підставою для його звернення до суду з цим позовом.
Посилаючись на наведені вище обставини просив суд установити факти належності: 1) померлому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис про смерть № 154, правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 16.01.1992, виданого на підставі рішення виконкому Міжгірської селищної ради народних депутатів № 5 від 16.01.1992, зареєстрованого Хустським бюро технічної інвентаризації 06.02.1992, запис у реєстровій книзі № 5 за реєстровим № 866, виданого на ім`я ОСОБА_5 ; 2) померлій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис про смерть № 59 правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 16.01.1992, виданого на підставі рішення виконкому Міжгірської селищної ради народних депутатів № 5 від 16.01.1992, зареєстрованого Хустським бюро технічної інвентаризації 06.02.1992, запис у реєстрові книзі № 5 за реєстровим №866, виданого на ім`я ОСОБА_6 .

Ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 16 березня 2026 року відкрито провадження у цій справі за заявою ОСОБА_1 у порядку окремого провадження.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 та його представниця - адвокатка Керита М. В. не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Водночас адвокаткою Керитою М. В. було подано до суду заяву від 07.04.2026, в якій вона просила розгляд цієї справи провести без її та заявника участі (а.с.43-45).
Заінтересована особа приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Чіжмарь С. І. також не з`явився в судове засідання, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, причини своєї неявки до суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав (а.с.40,41).
За вказаних обставин суд доходить висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників судового розгляду, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного й обґрунтованого судового рішення.
Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини у даній справі та об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд зазначає таке. 
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, установлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ установлені цим розділом (ч. 3 ст. 294 ЦПК України).
Відповідно до пункту 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту (постанова Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 /провадження № 61-51сво18/, постанова Верховного Суду від 12 січня 2024 року у справі № 335/6717/23 /провадження № 61-15734ск23/).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян».
Отже, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20 (провадження № 61-5204св21).
Судом установлені такі обставини.
Мати заявника ОСОБА_1 – ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що стверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_1 , виданим Міжгірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 06.03.2024, за актовим записом № 59 (а.с.11).
Батько заявника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_2 , виданим повторно Міжгірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 24.10.2024, за актовим записом № 154 (а.с.12).
Як убачається зі свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 13.05.1978 між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 був зареєстрований шлюб, унаслідок чого дружина змінила своє дошлюбне прізвище з « ОСОБА_8 » на прізвище « ОСОБА_9 » (а.с.13).
Як видно зі свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 від 15.11.1967, то його батьком був ОСОБА_10 , а матір`ю - ОСОБА_11 (а.с.14).
Як слідує зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 24.12.1980, заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 та його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.15).
Як видно з витягу зі Спадкового реєстру за № 83930870, виданого 21.01.2026 приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Чіжмарь С. І., то у Спадковому реєстрі наявна інформація щодо реєстрації спадкової справи після смерті ОСОБА_2 від 21.01.2026 за номером у спадковому реєстрі 75134792 (а.с.16).
Як убачається з витягу зі Спадкового реєстру за № 83930870, виданого 21.01.2026 приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Чіжмарь С. І., то у Спадковому реєстрі наявна інформація щодо реєстрації спадкової справи після смерті ОСОБА_3 від 21.01.2026 за номером у спадковому реєстрі 75134819 (а.с.17).
Відповідно до довідки, виданої виконкомом Міжгірської селищної ради Закарпатської області від 15.01.2026 № 16-08/62, померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 був постійним мешканцем АДРЕСА_1 та разом із ним на день його смерті в указаному будинку проживала його дружина ОСОБА_3 , 1953 р. н., та ОСОБА_1 , 1980 р. н., його син, ніхто інший не проживав (а.с.18).
Згідно з довідкою, виданої виконкомом Міжгірської селищної ради Закарпатської області від 24.10.2024 № 16-08/1148, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 була постійною мешканкою АДРЕСА_1 та разом із нею на день її смерті в зазначеному будинку проживав ОСОБА_1 , 1980 р. н., її син, ніхто інший не проживав (а.с.19).
Із витягу №18537/Ц-03.2024 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за адресою: АДРЕСА_1 , видно, що станом на 07.03.2024 за вказаною адресою зареєстрований тільки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.20).
Як убачається зі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, що розташований у АДРЕСА_1 , то таке видано на ім`я ОСОБА_12 та ОСОБА_2 по 1/2 частині кожному, на підставі рішення виконкому Міжгірської селищної ради народних депутатів від 16.01.1992 за № 5, про що 06.02.1992 було зроблено відповідний запис в реєстрову книгу № 5 за реєстровим № 866 (а.с.21).
З технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 10.03.1992 також вбачається, що він виданий на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3  (а.с.22-25).
Відповідно до технічного паспорту від 30.10.2024 на будинок садибного типу з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , то цей будинок має загальну площу 133,75 кв. м (а.с.27-30). 
Як видно з довідки, виданої КП «Міжгірське БТІ» від 05.02.2025 за № 3, то станом на 01.01.2013 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_12 та ОСОБА_2 по 1/2 за кожним із них на підставі свідоцтва на право особистої власності, виданого Міжгірською селищною радою народних депутатів від 06.02.1992 згідно з рішенням цієї ради від 16.01.1992 за № 5, про що 06.02.1992 було зроблено відповідний запис у реєстрову книгу № 5 за реєстровим № 866 (а.с.31).
Із реєстрової книги № 5 від 06.02.1992 видно, що домоволодіння АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 1/2 частці кожному (а.с.32).
З роз`яснення приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Чіжмаря С. І. від 09.03.2026 за №136/02-14 вбачається, що спадкова справа заведена на підставі заяви на видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , однак правовстановлюючий документ на зазначений житловий будинок - свідоцтво про право власності містить невідповідність у написанні прізвищ власників, а саме: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що унеможливлює видати свідоцтво про право на спадщину за законом спадкоємцю (а.с.33).
Відповідно до частин 1-4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п. 45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».
Положеннями ч. 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Водночас згідно з правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд управі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, указаним у свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть тощо.
Отже, установлення факту належності вказаного вище правовстановлюючого документу батькам заявника має для нього юридичне значення, оскільки від його установлення залежить подальша реалізація його спадкових прав щодо зазначеного нерухомого майна та установлення цього факту не стосується інших осіб спадкоємців, не призводить до виникнення спору про право і заявник, згідно з чинним законодавством, не має змоги усунути в позасудовому порядку помилку в написанні прізвищ батьків у цьому правовстановлюючому документі.
З урахуванням наведеного вище суд доходить висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та доведеними відповідними доказами у справі, а відтак його заява підлягає до задоволення.
За загальним правилом ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження понесені учасниками справи судові витрати не відшкодовуються.
Керуючись статтями 13, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Заяву  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представниця – адвокатка Керита Мар?яна Василівна, заінтересована особа Приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Чіжмарь Сергій Іванович, про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.
Установити факт належності померлому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис про смерть № 154, правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 16.01.1992, виданого на підставі рішення виконкому Міжгірської селищної ради народних депутатів № 5 від 16.01.1992, зареєстрованого Хустським бюро технічної інвентаризації 06.02.1992, запис у реєстровій книзі № 5 за реєстровим № 866, виданого на ім`я ОСОБА_5 ; 
Установити факт належності померлій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис про смерть № 59, правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 16.01.1992, виданого на підставі рішення виконкому Міжгірської селищної ради народних депутатів № 5 від 16.01.1992, зареєстрованого Хустським бюро технічної інвентаризації 06.02.1992, запис у реєстрові книзі № 5 за реєстровим № 866, виданого на ім`я ОСОБА_6 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
 
Повне судове рішення складено та підписано 08.04.2026

Учасники справи:
Заявник ОСОБА_1 , місце проживання: будинок АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Заінтересована особа: приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Чіжмарь Сергій Іванович, місцезнаходження: вул. Корятовича, № 5 м. Хуст Хустського району Закарпатської області.
Суддя В. Ю. Готра