МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД 
МІСТА КРИВОГО РОГУ

П О С Т А Н О В А
іменем України

Справа № 1-11/11 
Провадження № 1/210/4/26 

09 березня 2026 року 

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу в складі: 

головуючого-судді: ОСОБА_1 , 

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , 

прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції (дистанційного провадження), кримінальну справу №1-229 від 27.03.2003 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

27 лютого 2003 року, ОСОБА_5 звернувся до Мар`янського районного суду Донецької області з скаргою приватного обвинувачення, в якій просив порушити у відношенні ОСОБА_6 , 1980 року народження, ОСОБА_4 , 1980 року народження, ОСОБА_7 , 1980 року народження, кримінальну справу за фактом спричинення йому легких тілесних ушкоджень 09 березня 2002 року та 30 березня 2002 року та стягнути матеріальну шкоду.

Постановою судді Мар`янського районного суду Донецької області від 04 вересня 2003 року порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_4 , 1980 року народження, ОСОБА_7 , 1980 року народження, за ознаками ч.2 ст.125 КК України.

16 жовтня 2003 року ОСОБА_5 надав на адресу суду розпису, в якій просив кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_7 , 1980 року народження, за обвинуваченням у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України завершити, у зв`язку з тим, що вони примирились.

Вироком Мар`янського районного суду Донецької області від 23 грудня 2003 року ОСОБА_6 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначено покарання у виді 01 року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбуття призначеного покарання з випробувальним терміном 01 рік. 

Постановою Мар`янського районного суду Донецької області від 23 грудня 2003 року провадження по справі призупинено та оголошено розшук ОСОБА_4 , 1980 року народження. 

12 червня 2024 року на адресу Мар`янського районного суд Донецької області надійшло клопотання прокурора Курахівського відділу Покровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінальної справи №1-229 від 27.03.2003 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України (в редакції 1960 року).

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 21.01.2025 року №96/0/15-25 територіальну підсудність судових справ Мар`їнського районного суду Донецької області змінено з 03 лютого 2025 року шляхом її передачі до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 11.06.2025 року до провадження судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла вказана справа.

Розпорядженням керівника Апостолівського районного суду Дніпропетровської області №3796 від 31.12.2025 року «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу» проведено повторний автоматизований розподіл вказаної справи.

Згідно протоколу неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.12.2025 року, призначення не відбулося.

У зв`язку з чим, керівник Апостолівського районного суду Дніпропетровської області звернувся до Дніпровського апеляційного суду з поданням про визначення підсудності.

Ухвалою колегії суддів Дніпровського апеляційного суду від 19 січня 2026 року, кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, направлено до Металургійного районного суду міста Кривого Рогу. 

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 26 січня 2026 року вказана справа надійшла до провадження судді ОСОБА_1 .

Судом на обговорення поставлено питання про закриття кримінальної справи в порядку ст.49 КК України.

Присутня у судовому засіданні в режимі відеоконференції (дистанційного провадження) прокурор ОСОБА_3 підтримала заявлене раніше клопотанням про закриття кримінальної справи в порядку ст.49 КК України, просила суд відновити судове провадження у зазначеній справі та задовольнити її клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 , вказуючи на те, що підсудний обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, 23.12.2003 року ОСОБА_4 був оголошений у розшук, також посилаючись на ст.49 КК України та ст.11-1 КПК України (в редакції 1960 року), відповідно якої особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло 15 років.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши наявні матеріали, суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора за наступними підставами.

Відповідно до пункту 11 Перехідних положень КПК України (в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року) кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених §3 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Пункт 5 ч.1 ст.7-1 КПК України (в редакції 1960 року) визначає закінчення строків давності як одну із підстав закриття судом провадження в кримінальній справі.

Відповідно до ч.2 ст.11-1 КПК України (в редакції 1960 року) суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених ч.1 ст.49 Кримінального кодексу України, закриває кримінальну справу у зв?язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Відповідно до ст.49 КК України (в редакції від 04.04.2002 року) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину. 

Як вбачається з ч.2 ст.49 КК України (в редакції від 04.04.2002 року) перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років. 

Як вбачається з ч.3 ст.49 КК України (в редакції від 04.04.2002 року) перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин. 

Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 02.02.2023 року, за результатами розгляду справи №735/1121/20, визначені у статті 49 КК України строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним.

Велика Палата вважає, що встановлені частиною другою статті 49 КК України загальні строки мають преклюзивний характер і спрямовані на недопущення застосування щодо людини заходів кримінальної репресії через нерозумно тривалі проміжки часу. Адже в іншому разі зупинення диференційованих строків у випадках, коли підозрюваний, обвинувачений переховується від розслідування та суду впродовж багатьох років, продовжувало б їх на необмежений час з можливістю покарання особи за кримінальні правопорушення, вчинені в далекому минулому, впродовж усього життя - як тільки вона потрапить у поле зору правоохоронних органів.

Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п?ятнадцяти років з моменту вчинення злочину), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Пленум Верховного Суду України в абзаці 2 пункту 8 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» роз?яснив, що звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є обов?язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч.4 ст.49 КК України.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові Касаційного кримінального суду від 24.05.2018 року, за результатами розгляду справи №200/4664/14-к, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, суд не зобов?язаний встановлювати чи винний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення та чи підлягає він покаранню за його вчинення.

Приписами ч.1 ст.248 КПК України (в редакції 1960 року) встановлено, що при наявності обставин, передбачених ст.6, ч.1 ст.7, ст.ст.7-1, 7-2, 8, 9, 10 і 11-1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом.

З моменту скоєння ОСОБА_4 злочину передбаченого ч.2 ст.125 КК України минуло 24 роки.

Закінчення вказаного строку відповідно до вимог ст.49 КК України, ст.ст.7-1, 11-1 КПК України (в редакції 1960 року) та є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, оскільки в зв`язку з цим припиняються повноваження держави щодо кримінального переслідування такої особи.

Водночас, судом перевірено обмеження застосування давності, передбачені в ч.ч.2-5 ст.49 КК України.

Згідно ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Давність не застосовується у разі вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру та безпеки людства, передбачених у статтях 437-439 і частині першій статті 442 цього Кодексу.

Кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_4 не відноситься до категорій кримінальних правопорушень, згаданих законодавцем у ч.4 та ч.5 ст.49 КК України.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові Касаційного кримінального суду від 24.05.2018 року за результатами розгляду справи №200/4664/14-к, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, суд не зобов`язаний встановлювати чи винний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення та чи підлягає він покаранню за його вчинення.

Суд вважає, що у даному випадку обставини вказаної кримінальної справи свідчать про можливість застосування норми-виключення із правила, враховуючи значний строк, який минув з часу вчинення правопорушень до дня судового розгляду. З моменту вчинення кримінального правопорушення і до теперішнього часу минуло більше 15 років, тобто минули загальні строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Підсудний ОСОБА_4 , не з`являючись до суду з моменту перебування справи у суді, фактично ігноруючи не тільки правосуддя але й обставини, які можуть вплинути на його права та обов`язки, виявив не бажання розумно оцінити всі наслідки притягнення до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим був оголошений у розшук, що на думку суду, свідчить про небажання у будь-який спосіб вирішити вказану кримінальну справу. Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_4 не бажає спростування обвинувачення та реалізації свого права на захист, відмовляючись у такий спосіб від своїх прав, які передбачені і гарантовані КПК України (1960 року), в тому числі і від права на розгляд стосовно нього справи у суді.

Враховуючи викладені обставини та встановлені факти, а також наведені вимоги КПК України (в редакції 1960 року) та КК України, висунуте обвинувачення, яке мало місце у 2002 році, та ту обставину, що ОСОБА_4 більше до кримінальної відповідальності не притягувався, суд вважає, що у цьому випадку можливо без шкоди для особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, провести розгляд кримінального провадження без її участі та закрити провадження у справі за встановлених підстав, звільнивши ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності в порядку ст.49 КК України, у зв`язку з чим клопотання прокурора про поновлення провадження у кримінальній справі та про закриття кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 49 КК України, Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України та Кримінально процесуального кодексу України щодо зменшення тиску на бізнес» за №101-IX від 18.09.2019р.; п.11 Розділу ХІ Перехідних Положень до КПК України (в ред.2012 року), ст.ст.7-1 ч.1 п.5, 11-1, 28, 81, 93, 126, 248, 262, 282 КПК України (в редакції 1960 року), -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у кримінальній справі №1-229 від 27.03.2003 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, - відновити.

Клопотання прокурора Покровської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінальної справи у зв`язку зі звільненням ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України в редакції, чинній на час вчинення кримінального правопорушення, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України (в редакції на момент вчинення злочину), на підставі ст.49 КК України, - закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальну справу закрити, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відповідно ст.11-1 КПК України.

На постанову протягом семи діб може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Металургійний районний суд міста Кривого Рогу. 

Суддя: ОСОБА_1