справа № 399/1012/25
провадження № 2-а/399/1/2026
Рішення
Іменем України

11 березня 2026 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у складі головуючої судді Шуліки О.О., за участі секретаря Бобрик І.О., за участю представника Департаменту патрульної поліції – Колісник О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Мокрого Дмитра Валентиновича до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії 5АВ №12368071 від 12.09.2025 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Мокрого Д.В. до Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову серії 5АВ №12368071 від 12.09.2025 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання на території України, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн..
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.10.2025 р. ОСОБА_1 отримав поштою постанову серії 5АВ №12368071 від 12.09.2025 р. про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 340 грн. ОСОБА_1 з даною постановою не згоден з огляду на наступне. Транспортний засіб передано на потреби ЗСУ. У постанові серії 5АВ №12368071 від 12.09.2025 р. зазначено, що 12.09.2025 р. о 6 год. 24 хв., за адресою Н-08 Бориспіль-Маріуполь 423+643 зафіксовано транспортний засіб TOYOTA HI ACE д.н.з. НОМЕР_1 ; особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 52 км/год., чим порушила пункт 12.9. (б) Правил дорожнього руху України. ОСОБА_1 є селищним головою Онуфріївської селищної ради. Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 власником транспортного засобу TOYOTA HI ACE д.н.з. НОМЕР_1 є Онуфріївська селищна рада. Згідно з актом приймання-передачі транспортних засобів і техніки від 31.01.2023 р., складеного ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах виконання військово-транспортного обов`язку здійснено залучення транспортного засобу TOYOTA HI ACE д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є Онуфріївська селищна рада, тобто даний транспортний засіб передано на потреби ЗСУ. Отже, ОСОБА_1 не є користувачем транспортного засобу TOYOTA HI ACE д.н.з. НОМЕР_1 і не керував ним 12.09.2025 р. На фотографії транспортного засобу з оскаржуваної постанови вбачається характерний хрест на вітровому склі, який використовується військовослужбовцями Збройних Сил України для позначення військових транспортних засобів. Згідно з п.12.9 «б» Правил дорожнього руху України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6, 12.7, на ділянці дороги, де встановлені дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «И» пункту 30.3 цих Правил. Згідно із частиною першою статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів. Приміткою до вказаної статті встановлено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою-четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису). Згідно з п.4 ст.2 Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2022 № 1145, належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи (особа, яка виконує повноваження керівника юридичної особи) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру несуть відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Відповідно до п. 3 Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2022 № 1145 (далі - Порядок 1145) підставою для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є електронна заява або заява сформована та подана заявниками, якою визначено належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній або юридичній особі транспортного засобу в користування. Підпунктами 8,9 пункту 28 Порядку 1145 передбачено, що для оформлення належного користувача на транспортний засіб, окрім іншого до Реєстру для автоматизованого обліку вносяться дані про марку, модель, номерний знак, свідоцтва про реєстрацію та ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) та дані власника транспортного засобу. Пунктом 14 Порядку 1145 передбачено, що внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, якого визначив безпосередньо власник транспортного засобу, здійснюється в сервісному центрі МВС у присутності власника транспортного засобу (його представника за довіреністю або за дорученням, якщо власником транспортного засобу є юридична особа) та належного користувача. У пункті 17 Порядку 1145 передбачено, що до сервісного центру МВС заявниками подаються: 1) заява за формою згідно з додатком 1; 2) паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон, або тимчасове посвідчення громадянина України, або посвідка на постійне проживання, або посвідка на тимчасове проживання, або посвідчення біженця, або посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, або посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, чи пред`являється один із зазначених документів в електронній формі засобами Порталу Дія. У разі відсутності у визначених абзацом першим цього підпункту документах відомостей про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) на території України заявник подає довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, у якій зазначено фактичне місце проживання (для внутрішньо переміщених осіб), або витяг з реєстру територіальної громади про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування), чи пред`являє один із зазначених документів в електронній формі засобами Порталу Дія; 3) довідка про звернення за захистом в Україні (для осіб, які звернулися із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту); 4) відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності); 5) документи, що підтверджують повноваження представника (у разі звернення уповноваженого представника); 6) посвідчення водія належного користувача, яке підтверджує право керування транспортним засобом відповідної категорії, що зазначений у заяві (у разі, коли право керування підтверджується посвідченням водія іноземної держави, що відповідає вимогам Конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту). ОСОБА_1 невідомо, яка саме особа наразі є користувачем транспортного засобу TOYOTA HI ACE д.н.з. НОМЕР_1 , тому ОСОБА_1 не може забезпечити присутність даної особи у сервісному центрі МВС або подати копію посвідчення водія даної особи та інші документи до сервісного центру МВС для отримання адміністративної послуги з оформлення належного користувача даного транспортного засобу згідно з вимогами Порядку 1145. Згідно ч.1 ст.247 КУпАП, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї (п. 1 ст. 32), неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п. 45 рішення у справі Бочаров проти України від 17.06.2011; п. 75 рішення у справі Огороднік проти України від 05.05.2015; п. 52 рішення у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013). За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення (ч.3 ст.286 КАС України). Враховуючи вищезазначене, вина ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого правопорушення відсутня, а оскаржувана постанова є незаконною, тому має бути скасована, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю. До подібних висновків дійшов Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 24 липня 2024 року у справі № 339/51/24. Щодо попереднього розміру витрат на правову (правничу) допомогу повідомляє суд, що орієнтовний розмір витрат на правову допомогу, які Позивач поніс у зв`язку з розглядом даної справи наразі визначити неможливо. Заявляю, що докази на підтвердження понесених судових витрат будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду відповідно до положень ч.7 ст. 139 КАС України. Прохають визнати протиправною та скасувати постанову серії 5АВ №12368071 від 12.09.2025 р. про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання / перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, якою ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ). Судові витрати покласти на Відповідача. 
05.11.2025 року від представника відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що у провадженні Онуфріївського районного суду Кіровоградської області знаходиться адміністративна справа № 399/1012/25 за позовом ОСОБА_1 , адвоката Мокрого Дмитра Валентиновича до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Докази на підтвердження повноважень представника ДПП, а саме належним чином завірена копія довіреності №18017/41/3/01/-2024 від 13.12.2024, відповідно до якої, Колісник О.В. уповноважена представляти та/або захищати права та законні інтереси Департаменту патрульної поліції при розгляді адміністративних справ. Ознайомившись із змістом позовної заяви не погоджуємося з позовними вимогами позивача, вважають їх необґрунтованими, такими, що не відповідають нормам діючого законодавства, виходячи з наступного. Так, зі змісту адміністративного позову вбачається, що ОСОБА_1 , не оспорюючи самого факту перевищення швидкісного режиму транспортним засобом марки TOYOTA HI ASE, номерний знак НОМЕР_4 , зазначає, що згідно з актом приймання-передачі транспортних засобів і техніки від 31.01.2023, складеного ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах виконання військово-транспортного обов`язку здійснено залучення транспортного засобу TOYOTA HI ASE, номерний знак НОМЕР_4 , власником якого є Онуфріївська селищна рада, тобто транспортний засіб передано на потреби ЗСУ. Так, відповідно до статті 13 Конституції України, власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 12.09.2025 о 06 год. 24 хв., за адресою Н-08 Бориспіль-Маріуполь 423 + 643 зафіксовано транспортний засіб TOYOTA HI ASE, номерний знак НОМЕР_4 , особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 52 км/год, чим порушила пункт 12.9. б) Правил дорожнього руху України. За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідальну особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.. Так, звертаємо увагу суду, що згідно бази даних Національної інформаційної системи власником транспортного засобу марки TOYOTA HI ASE, номерний знак НОМЕР_4 є Онуфріївська селищна рада (копія реєстраційної картки ТЗ додається). Пунктом 12.9.б) Правил дорожнього руху визначено, що забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил. Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 5АВ №12368071 від 12.09.2025 винесена інспектором Департаменту патрульної поліції Мартьяновою Людмилою Анатоліївною на підставі інформаційних файлів та метаданих до них за результатами автоматичної фіксації подій з ознаками адміністративного правопорушення, отриманих в електронному вигляді із системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього
руху в автоматичному режимі. Вчинення адміністративного правопорушення було зафіксоване технічним засобом HOAG-50/1, 011-01/21, який відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018 «Метрологія. Прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото- і відеофіксації. Вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні. Метрологічні та технічні вимоги». Технічний засіб HOAG-50/1, 011-01/21 має сертифікат відповідності №UA.TR001 22 079-24. Інформація про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі є безоплатною та розміщена в мережі Інтернет за посиланням https://bdr.mvs.gov.ua/user/resolution/5%D0%90%D0%92/12368071/. Витяг з веб-сайту https://bdr.mvs.gov.ua додається. Перевищення встановлених обмежень швидкості руху автомобілем TOYOTA HI ASE, номерний знак НОМЕР_4 зафіксовано на трьох фотокартках із зображенням транспортного засобу та відеозаписі правопорушення, які отримані за результатами автоматичної фіксації правопорушення. На фотокартках міститься вся необхідна інформація для встановлення факту вчинення правопорушення, а саме: дата та час вчинення правопорушення; місце вчинення правопорушення; географічні коорданати місця вчинення правопорушення; фотофіксація автомобіля з чітким зображенням державного номерного знаку; швидкість руху автомобіля, км/год; обмеження (перевищення) швидкості, км/год; напрямок руху автомобіля. Аналіз усіх наявних в справі доказів, в тому числі відеофіксації та фотокарток автомобіля TOYOTA HI ASE, номерний знак НОМЕР_4 , дає підстави стверджувати, що факт перевищення встановленої обмеження швидкості автомобілем TOYOTA HI ASE, номерний знак НОМЕР_4 доведений в повній мірі. Подані стороною відповідача докази відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, ст. 72,73,74,75,76 КАС відображають обставини, які описані в оскаржуваній постанові, одержані без порушення порядку, встановленого законом, а тому є належними, достовірними та достатніми для притягнення винної особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП. Статтею 14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. У випадку фіксації адміністративного правопорушення у автоматичному режимі адміністративне стягнення накладається саме на власника або належного користувача, при цьому відсутня вимога щодо встановлення особи, яка фактично здійснювала керування транспортним засобом. Адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, несе відповідальна особа: – фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб; – належний користувач відповідного транспортного засобу, якщо відповідні дані внесено в Єдиний державний реєстр транспортних засобів. Після фіксації події Системою інформація надходить до відділу упровадження систем автоматичної фіксації порушень Правил дорожнього руху Департаменту патрульної поліції, де розглядається уповноваженим поліцейським, з врахуванням відомостей отриманих з відповідних баз даних (реєстрів), необхідних для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі. Проведення ідентифікації власника та належного користувача здійснюється наступним чином: 1. після фіксації порушення система ідентифікує власника транспортного засобу за номерним знаком; 2. якщо власник зареєстрував належного користувача в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, то система переадресовує відповідальність на належного користувача. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2017 р. № 833 Про функціонування системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі, Система взаємопов`язана сукупність технічних засобів (приладів контролю), програмних і апаратних засобів обробки отриманих за допомогою технічних засобів (приладів контролю) інформаційних файлів та метаданих, обміну з використанням телекомунікаційних мереж інформацією, необхідною для реалізації організаційних і процесуальних заходів під час здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, що функціонує в єдиній інформаційній системі МВС. Сформована Система, в контексті вищевикладеного, означає що формування даних адміністративної постанови здійснюється автоматично, виключно єдиною інформаційною системою на підставі відповідних реєстрів, баз (банків) даних. Зазначені властивості алгоритму Системи унеможливлюють самостійне внесення даних поліцейськими до бланку постанови, та підробку змісту адміністративної постанови. Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів» від 08 жовтня 2022 року № 1145 визначено процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу та надано визначення належного користувача. Так, належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи (особа, яка виконує повноваження керівника юридичної особи) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру несуть відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Враховуючи положення наведених вище норм, у випадку фіксації адміністративного правопорушення у автоматичному режимі адміністративне стягнення накладається саме на власника або належного користувача, при цьому відсутня вимога щодо встановлення особи, яка фактично здійснювала керування транспортним засобом. Таким чином, відповідно до реєстраційної картки ТЗ власником транспортного засобу TOYOTA HI ASE, номерний знак НОМЕР_4 є Онуфріївська селищна рада, а відомості щодо належного користувача відсутні, тому ОСОБА_1 установлено як належного суб`єкта даного правопорушення. Прохають відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , а постанову серії 5АВ № 12368071 від 12.09.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України – залишити без змін.
29.12.2025 року до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області надійшли пояснення від третьої особи – інспектора відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , відповідно до яких зазначено, що на виконання ухвали Онуфріївського районного суду від 10.12.2025 року по справі №399/1012/25 було залучено ІНФОРМАЦІЯ_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. Ознайомившись з матеріалами справи та позовними вимогами, вона, як представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначаю наступне. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ на г сій території України введено правовий режим воєнного стану. За таких умов виникає необхідність забезпечити Збройних Сил України, інші військові формування необхідними транспортними засобами і технікою для виконання завдань із захисту держави. Відповідно до пункту 3 статті 8 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 05/2022 «Про загальну мобілізацію» місцеві органи виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (ТЦК та СП), за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку виділення тимчасово будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів, надання послуг Збройним Силам України, Національній гвардії України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, Державній спеціальній службі транспорту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та іншим військовим формуванням України відповідно до мобілізаційних планів. Військово-транспортний обов`язок установлюється з метою задоволення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань на особливий період транспортними засобами і технікою і поширюється на центральні та місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи і організації, у тому числі на залізниці, порти, пристані, аеропорти, нафтобази, автозаправні станції дорожнього господарства та інші підприємства, установи і організації, які забезпечують експлуатацію транспортних засобів, а також на громадян - власників транспортних засобів, ч. 1 ст. 6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» Порядок виконання військово-транспортного обов`язку для задоволення потреб Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецзв`язку та Держспецтрансслужби на особливий період транспортними засобами і технікою усіх типів і марок вітчизняного та іноземного виробництва, їх повернення під час демобілізації та компенсації шкоди, завданої транспортним засобам і техніці внаслідок їх залучення під час мобілізації регулюється Положенням про військово-транспортний обов`язок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2000 року № 1921 (далі - Положення). Дія цього Положення поширюється на центральні органи виконавчої влади, інші державні органи, місцеві держадміністрації, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації незалежно від форми власності, а також громадян - власників транспортних засобів. Військово-транспортний обов`язок є складовою частиною мобілізаційної підготовки і мобілізації в державі та включає в себе проведення заходів, пов`язаних з військовим обліком, завчасною підготовкою, перевіркою готовності до передачі та передачею в особливий період транспортних засобів і техніки військовим формуванням. Під час мобілізації задоволення потреб військових формувань здійснюється шляхом передачі підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами транспортних засобів і техніки для задоволення потреб військових формувань відповідно до визначених завдань на умовах повернення їх після оголошення демобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі ТЦК та СП) здійснюють залучення транспортних засобів і техніки за лімітами вилучення транспортних засобів і техніки та відсотковими нормами вилучення, затвердженими Кабінетом Міністрів України, як окремо, так і у складі спеціальних формувань, які передаються до складу військових формувань під час мобілізаці (пункт 3 Положення). Перелік транспортних засобів і техніки, які можуть призначатися для задоволення потреб військових формувань на особливий період, визначається Міноборони (пункт 4 Положення). Посадові особи та громадяни несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання військово-транспортного обов`язку відповідно до закону (пункт 5 Положення). Завдання з підготовки до передачі та передачі транспортних засобів і техніки військовим формуванням під час мобілізації встановлюються розпорядженнями місцевих держадміністрацій за поданням ТЦК та СП та доводяться до відома через відповідні ТЦК та СП до керівників підприємств, установ та організацій шляхом вручення відповідних часткових нарядів та громадян - власників транспортних засобів у разі введення правового режиму воєнного стану шляхом вручення часткових нарядів (пункт 10 Положення). Щодо ПОРЯДКУ передачі транспортних засобів: Керівники підприємств, установ та організацій забезпечують доставку і передачу військовим формуванням в установлені строки у визначених пунктах передачі транспортних засобів і техніки у технічно справному стані з відповідними реєстраційними документами та документами, що засвідчують їх технічний стан, а також укомплектованих запасними частинами, шанцевим інструментом і заправним інвентарем, відповідно вимогам, визначеним у додатку 2 до Положення. Доставка транспортних засобів і техніки до пунктів передачі, проведення підготовчих заходів для встановлення на них обладнання, дообладнання згідно з комплектацією, встановленою заводом-виробником, здійснюються силами і засобами підприємств, установ та організацій. Залучення під час мобілізації транспортних засобів і техніки оформляється відповідним актом приймання-передачі за формою згідно з додатком 4 до Положення. Акт приймання-передачі складається у трьох примірниках і підписується керівником підприємства, установи та організації або його уповноваженим представником, керівником ТЦК та СП або його уповноваженим представником та командиром (начальником) військової частини (підрозділу), установи та організації військового формування або його уповноваженим представником, якому передається транспортний засіб або техніка, і скріплюється печатками. В акті приймання-передачі транспортних засобів і техніки зазначається залишкова (балансова) вартість транспортного засобу або техніки, визначена відповідно до даних балансу підприємства, установи та організації, складеного на останню звітну дату (останній день кварталу (року). За власною ініціативою власника та за рахунок його коштів може проводитися незалежна оцінка транспортного засобу або техніки шляхом залучення суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання в порядку, визначеному законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. В такому разі в акті приймання - передачі транспортного засобу і техніки зазначається вартість транспортного засобу або техніки, визначена за результатами проведення їх незалежної оцінки. Тож, підсумовуючи вищевикладене, автотранспортний засіб TOYOTA Ні Асе (кузов НОМЕР_5 ), 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_4 згідно акту приймання-передачі транспортних засобів і техніки від 31.01.2023 року було здійснено залучення легкового автотранспортного засобу TOYOTA Ні Асе (кузов НОМЕР_5 ), 1998 року випуску, державний номер - НОМЕР_4 , власником якого є Онуфріївська селищна рада Кіровоградської області, до ІНФОРМАЦІЯ_4 . А згідно акту приймання-передачі основних засобів № 8 від 20.06.2024 року автотранспортний засіб TOYOTA Ні Асе (кузов НОМЕР_5 ), 1998 року випуску, державний номер - НОМЕР_4 був переданий від ІНФОРМАЦІЯ_4 - військовій частині НОМЕР_6 , що підтверджується підписами та печатками в акті приймання-передавання. Після взяття на облік в установленому порядку у відповідній військовій частині (підрозділі), установі та організації військових формувань прийнятих транспортних засобів і техніки проводиться їх відомча реєстрація із здійсненням обов`язкового технічного контролю (у разі відсутності документів, що підтверджують його здійснення). Як видно з оскаржуваної постанови по справі, державний номер переданого військовій частині автотранспортного засобу ОСОБА_3 (кузов НОМЕР_5 ), 1998 року випуску, державний номер - НОМЕР_4 не змінився та не був зареєстрований військовою частиною згідно законодавства. Звертає увагу, що Порядок відомчої реєстрації та ведення обліку транспортних засобів Збройних Сил України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2009 р. № 1032 визначає процедуру відомчої реєстрації, перереєстрації, тимчасової реєстрації (далі - реєстрація), ведення обліку транспортних засобів, які закріплені за військовими частинами, закладами, установами та організаціями, що входять до складу Збройних Сил (далі - військові частини), та зняття їх з обліку. Відповідно до пунктів 2- 5 Порядку реєстрація транспортного засобу Збройних Сил (далі - транспортний засіб) полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних з перевіркою відповідних документів, закріпленням номерного знака, звіркою і у разі потреби дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин (кузова, шасі, рами, двигуна), оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційного документа - технічного галона транспортного засобу Збройних Сил (далі - технічний талон), зразок якого затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 1992 р. № 47 (ЗП України, 1992 p., № 3, ст. 57; 2000 p., № 1, ст. 10). Облік зареєстрованих транспортних засобів ведеться шляхом накопичення, узагальнення та зберігання інформації про такі транспортні засоби у базі даних уніфікованої електронно-облікової системи Збройних Сил. Реєстрація транспортних засобів, ведення обліку зареєстрованих транспортних засобів та зняття їх з обліку здійснюється уповноваженим органом Міноборони - військовою інспекцією безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах та її структурними підрозділами (далі - підрозділи військової інспекції безпеки дорожнього руху). Порядок роботи, пов`язаної з реєстрацією та веденням обліку транспортних засобів, зразки документів та вимоги щодо їх оформлення визначаються Міноборони. Використання (зберігання) незареєстрованих згідно з цим Порядком транспортних засобів забороняється. Зважаючи на те, що військова частина всупереч вимогам Порядку відомчої реєстрації та ведення обліку транспортних засобів Збройних Сил України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2009 р. № 1032 не зареєструвала та використовувала автотранспортний засіб TOYOTA Ні Асе (кузов НОМЕР_5 ), 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_4 , потрібно залучити як третю особу, яка не заявляє відповідних вимог на стороні позивача - військову частину НОМЕР_6 , в особі її керівництва, для надання пояснень по суті позову. Прохала суд залучити в якості третьої особи, яка не заявляє відповідних вимог на стороні позивача - військову частину НОМЕР_6 .
04.02.2026 року до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області надійшли пояснення від представника третьої особи – військової частини НОМЕР_6 , відповідно до яких зазначено, що ознайомившись з матеріалами справи, пояснює наступне, 24.02.2022 року Указом Президента України №64 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який було продовжено і який діє і на даний час. Указом Президента України №65 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб – підприємців зобов`язано організувати та забезпечити в установленому порядку транспортних та інших матеріально-технічних засобів Збройним Силам України, відповідно до мобілізаційних планів. Таким чином, 20.06.2024 року військовою частиною НОМЕР_6 з ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно акта приймання-передачі №8 було отримано легковий автомобіль TOYOTA Ні Асе (кузов НОМЕР_5 ), 1998 року випуску, державний номер - НОМЕР_4 . Вказаний автомобіль було отримано військовою частиною НОМЕР_6 у зв`язку із формуванням та для потреб військової частини НОМЕР_7 , формувачем якої виступала військова частина НОМЕР_6 . В подальшому на підставі Директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 05.06.2025 року №Д-321/61/дск, директиви КВ ОК « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 06.06.2024 року №Д-34/дск, розпорядження командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 29.04.2025 року №122472, під час відкріплення військової частини НОМЕР_7 від військової частини НОМЕР_6 , вказаний автомобіль було передано військовій частині НОМЕР_7 , про що свідчить атестат №518/6/51 військової частини НОМЕР_7 від 10.06.2025 року, надалі вказаний автомобіль експлуатувався військовою частиною НОМЕР_7 і військова частина НОМЕР_6 не мала ніякого відношення до його експлуатації. Тому, для з`ясування обставин правопорушення, що мало місце 20.10.2025 року рекомендують звернутись до військової частини НОМЕР_7 . 
10.03.2026 року до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від представника заявника – третьої особи військової частини НОМЕР_7 надійшли додаткові пояснення у справі, відповідно до яких зазначено, що в провадженні Онуфріївського районного суду Кіровоградської області знаходиться на розгляді справа №399/1012/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа військова частина НОМЕР_7 про скасування постанови серії 5АВ № 12368071 від 12.09.2025 про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі. Ст.19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Командування військової частини НОМЕР_7 у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, директивами Міністра оборони та начальника Генерального штабу – Головнокомандувача Збройних Сил України, іншими правовими актами. Транспортний засіб TOYOTA HIACE, номерний знак НОМЕР_8 , дійсно перебуває на обліку у військовій частині НОМЕР_7 . Згідно дорожнього листа за період з 11.09.2025 по 20.09.2025, транспортним засобом TOYOTA HIACE, номерний знак НОМЕР_8 , керував солдат ОСОБА_4 , який був зарахований на посаду водія, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_7 від 19.07.2025 № 204. 
Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 20.10.2025 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 03.11.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 06.11.2025 року призначено судове засідання в режимі відео конференції за участю представника відповідача.
Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 10.12.2025 року судовий розгляд відкладено в зв`язку із залученням до участі у справі як третіх осіб – ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 07.01.2026 року відкладено судовий розгляд в зв`язку із залученням військової частини НОМЕР_6 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог. 
Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 04.02.2026 року відкладено судовий розгляд в зв`язку із залученням військової частини НОМЕР_7 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог. 
Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 27.02.2026 року виключено Міністерства оборони України з участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача. 
Позивач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Мокрий Д.В. в судове засідання не з`явились. Про день, час та місце проведення судового розгляду повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Колісник О.В. в судовому засіданні повністю підтримала поданий відзив на позовну заяву. 
Представник третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_4 в особі начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 – Лимонченко Т.І. 
Третя особа військову частину НОМЕР_6 в судове засідання не з`явилась. Про день, час та місце проведення судового розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Третя особа Військову частину НОМЕР_7 в судове засідання не з`явилась. Про день, час та місце проведення судового розгляду повідомлені належним чином. Прохали розглянути справу без їх участі.
Суд, вислухавши пояснення представника відповідача Колісник О.В., вивчивши позовну заяву, відзив на позовну заяву,пояснення третіх осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку:
Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року наданого за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276КУпАП- органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Основного Закону України).
Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст. 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь (ч.3 ст. 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.1 ст. 64).
У відповідності до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Згідно з ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
У відповідності до положення ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна)дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10КУпАП).
Тобто, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт.
Згідно з ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
За ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, від 12.09.2025 року серії 5АВ №12368071, складеної інспектором ДПП Мартьянова Л.А., 12.09.2025 року о 6 год. 24 хв. за адресою: Н-08 Бориспіль – Маріуполь 423+643 зафіксовано транспортний засіб марки TOYOTA Ні Асе, державний номерний знак НОМЕР_4 ; особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 52 км/год, чим порушила п. 12.9.(б) Правил дорожнього руху України.
Позивача визнано винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
Приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 222 КУпАП передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та розглядає справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).
Отже, оцінюючи склад адміністративного правопорушення, виходячи із загальної теорії права, то склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, забороняється перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
П. 2.3. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306, передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
П. 1.3. вказаних Правил встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.
З огляду на приписи п. 1.1. Правил дорожнього руху України, ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території, тощо) повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п. 12.4. ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.
Згідно з п. 12.9 (б) ПДР України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в підпунктах 12.4 - 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до п/п «и» п. 30.3 цих Правил.
Ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно акту приймання-передачі транспортних засобів і техніки від 31.01.2023 року було здійснено залучення легкового автотранспортного засобу TOYOTA Ні Асе (кузов НОМЕР_5 ), 1998 року випуску, державний номер - НОМЕР_4 , власником якого є Онуфріївська селищна рада Кіровоградської області, до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
20.06.2024 року військовою частиною НОМЕР_6 з ІНФОРМАЦІЯ_3 було передано легковий автомобіль TOYOTA Ні Асе (кузов НОМЕР_5 ), 1998 року випуску, державний номер - НОМЕР_4 ,що підтверджується актом приймання-передачі №8.
10.06.2024 року легковий автомобіль TOYOTA Ні Асе (кузов НОМЕР_5 ), 1998 року випуску, державний номер - НОМЕР_4 було передано військовій частині НОМЕР_7 , про що свідчить атестат №518/6/51 військової частини НОМЕР_7 від 10.06.2025 року.
При цьому, в матеріалах справи містяться пояснення, що транспортний засіб TOYOTA HIACE, перебуває на обліку у військовій частині НОМЕР_7 . Згідно дорожнього листа за період з 11.09.2025 по 20.09.2025, транспортним засобом TOYOTA HIACE, державний номер НОМЕР_8 керував солдат ОСОБА_4 , який був зарахований на посаду водія, але суд не приймає до уваги пояснення, що саме керував транспортним засобом ОСОБА_4 , оскільки в дорожньому листі зазначені інший державний номер транспортного засобу, інших доказів військовою НОМЕР_7 частиною не надано.
Отже, надані суду докази не містять підтвердження того, що саме ОСОБА_1 12.09.2025 року о 06 год. 24 хв. за адресою: Н-08 Бориспіль – Маріуполь, керуючи транспортним засобом марки TOYOTA Ні Асе, державний номерний знак НОМЕР_4 , перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 52 км/год, чим порушив п. 12.9.(б) ПДР України.
Відповідно до примітки до ст. 122 КУпАП суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених ч.ч. 1-3 цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонений сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у ч. 1 ст. 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абз. 3 ч. 1 ст. 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).
Ч. 1 ст. 279-1 КУпАП передбачено, що у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у ч. 1 ст. 14-2 цього Кодексу.
У свою чергу, ч. 1 ст. 14-2 КУпАП встановлено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Відповідальна особа, зазначена у ч. 1 цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених ст. 279-3 цього Кодексу.
Отже, відповідно до наведених норм, за загальним правилом адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, несе фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб.
Водночас, ст. 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Ч. 2 ст. 61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена також ч. 2 ст. 33 КУпАП, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (ст. 248).
Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 14-1 КУпАП (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху), яким визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), ст. 14-1 КУпАП, яка передбачала, що до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.
Крім того, суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а, згідно з якою в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не було надано суду належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а провадження по справі необхідно закрити.
Відповідачем слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань позивачу суму сплаченого ним судового збору при зверненні із адміністративним позовом в суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст.6, 8, 9, 73, 75, 76, 139, 242, 243 - 246, 286 КАС України, ст. 19 Конституції України, ст. 122, 245, 251 КУпАП, , суд

ухвалив:

Позов представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Мокрого Дмитра Валентиновича до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії 5АВ №12368071 від 12.09.2025 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання на території України – задовольнити частково.
Скасувати постанову серії 5АВ №12368071 від 12.09.2025 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання на території України, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.
Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 16.03.2026 року.

Інформація про сторін :

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Представник позивача: адвокат Мокрий Дмитро Валентинович, РНОКПП НОМЕР_9 , юридична адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Департамент патрульної поліції, ЄДРПОУ 40108646, юридична адреса: 03048, м. Київ, вул.. Федора Ернста, буд. 3.

Представник відповідача: Колісник Олеся Вікторівна, РНОКПП НОМЕР_10 , юридична адреса: 25030, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул.. Юрія Бутусова, буд. 22Б.

Третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_6 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ).

Представник третьої особи: Лимонченко Тетяна Іванівна, РНОКПП НОМЕР_11 , адреса: АДРЕСА_4 .

Третя особа: Військова частина НОМЕР_7 , юридична адреса: АДРЕСА_5 .

Третя особа: Військова частина НОМЕР_6 , юридична адреса: АДРЕСА_6 . 

Суддя Онуфріївського районного суду
Кіровоградської області О.О. Шуліка