Справа № 503/1925/17 
Провадження № 2/503/1/23 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року 

Кодимський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Калашнікової Т.О.,
при секретарі Поліковській О.І.,
за участю:
представника позивача – адвоката Мартинюка Ю.М.,
представника відповідача – адвоката Близнюка В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача - адвокат Мартинюк Ю.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки, що складаються із вартості відновлювального ремонту автомобіля марки «Honda CRV” державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі, який в подальшому буде визначений за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи; моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень; понесені ним витрати на проведення автотехнічної експертизи, судовий збір та витрати з правової допомоги в розмірі 2500 гривень.
В обґрунтування позовних вимог адвокат Мартинюк Ю.М. зазначив, що 13.08.2017 року о 04 год. 10 хв. в м. Кодима Одеської області по вул. Богдана Хмельницького сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Honda CRV” державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить позивачеві та перебував під керуванням ОСОБА_2 . Остання, не маючи необхідних навичок керування, в порушення п.2.3 «б» ПДР не обрала безпечної швидкості руху та не врахувала дорожньої обстановки, внаслідок чого не впоралась з керуванням та допустила наїзд на електричну опору №16, яка належить Кодимському РЕМ ВАТ «Одесаобленерго». Внаслідок ДТП транспортний засіб та електроопора отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки. Постановою Кодимського районного суду Одеської області від 14.09.2017р. по справі про адміністративне правопорушення № 503/1617/137 від 14.09.2017 року ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень та судовий збір в розмірі 320 гривень. Як вбачається зі змісту постанови суду, ОСОБА_2 вину у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення визнала та пояснила, що керуючи автомобілем, переплутала педалі та замість гальм натиснула на педаль газу, внаслідок чого втратила керування та в`їхала в електричну опору. 
Окрім цього, представник позивача зазначив, що внаслідок ДТП ОСОБА_1 пережив шок та внаслідок цього зазнав моральних страждань, що полягають у душевних хвилюваннях, викликаних пошкодженням автомобіля, порушенні звичайного способу життя та докладенні зусиль для його відновлення, а також позбавленні можливості користуватись автомобілем для комерційних поїздок. 
Враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, завданих внаслідок ДТП, їх характер та тривалість, враховуючи, що його страждання це немайнові втрати, що неможливо відновити, звертаючи увагу на бездіяльність відповідача стосовно добровільного відшкодування завданої шкоди, розмір моральної шкоди позивач оцінює у 20000,00 грн.
В судовому засіданні представник позивача – адвокат Мартинюк Ю.М. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та на полягав на задоволенні позову.
Представник відповідача – адвокат Близнюк В.В. в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, посилаючись на те, що причиною дорожньо-транспортної пригоди став факт передачі водієм права керування транспортним засобом особі, яка не мала посвідчення водія, а причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та ДТП не доведено. Крім того, як вбачається із фото таблиці, транспортний засіб 2 рази зіткнувся з перешкодою: 1 раз - лівим крилом, а 2-й раз – лівим боком. При цьому, друге зіткнення допустив син позивача, якому транспортний засіб передав сам позивач. Розмежування заподіяної матеріальної шкоди не відбулося. Також вказав, що факт ДТП не підтверджується жодним доказом. З цих підстав просив у задоволенні позову відмовити.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2017 року дане судове провадження було розподілено судді Сопільняку О.М (т.1 а.с.23).
Ухвалою судді Кодимського районного суду від 12.10.2017 року було відкрито провадження у даній цивільній справі ( т.1 а.с.26).
Ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 24.10.2017 року (т.1 а.с.40-41) у цивільній справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено судовому експерту ОСОБА_3 , з метою встановлення вартості матеріального збитку (відновлювального ремонту), завданого власнику легкового автомобіля «Honda CRV” державний реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок ДТП, яка мала місце 13 серпня 2017 року в м. Кодима на перехресті вулиць Богдана Хмельницького та Соборної Одеської області на дату оцінки. При цьому, провадження у справі було зупинено на період проведення такої експертизи.
Разом з тим, вищевказана експертиза, за повідомленням експерта не була проведена через закінчення дії свідоцтва про кваліфікацію експерта.
Ухвалою Кодимського районного суду від 13.11.2017 року провадження у даній цивільній справі було відновлено (т.1 а.с.45).
Ухвалою Кодимського районного суду від 13.11.2017 року (т.1 а.с.49) у цивільній справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, з метою встановлення вартості матеріального збитку (відновлювального ремонту), завданого власнику легкового автомобіля «Honda CRV” державний реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок ДТП, яка мала місце 13 серпня 2017 року в м. Кодима на перехресті вулиць Богдана Хмельницького та Соборної Одеської області на дату оцінки. При цьому, провадження у справі було зупинено на період проведення такої експертизи.
У зв`язку із звільненням з посади судді Кодимського районного суду Одеської області ОСОБА_4 , протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2017 року, дану цивільну справу розподілено судді Кодимського районного суду ОСОБА_5 для розгляду.
Ухвалою судді Кодимського районного суду від 29.11.2017 року (т.1 а.с.60) провадження у даній цивільній справі було відновлено.
Ухвалою судді Кодимського районного суду від 29.11.2017 року було відкрито провадження у даній цивільній справі та справу призначено до судового розгляду (т.1 а.с.60).
Ухвалою Кодимського районного суду від 11.01.2018 року судовий розгляд справи було продовжено за правилами загального позовного провадження та у цивільній справі призначено підготовче судове засідання (т.1 а.с.72).
04.04.2018 року до суду надійшов висновок судової авто товарознавчої експертизи №17-5484 від 19.01.2018 року.
Ухвалою Кодимського районного суду від 26.04.2018 року підготовче провадження у даній цивільній справі було закрито, з призначенням такої справи до судового розгляду по суті (а.с.115 т.1).
В подальшому, у звязку із звільненням з посади судді ОСОБА_5 , за результатами повторного автоматизованого розподілу вказаної цивільної справи, проведеного 26.09.2018 року, для розгляду цієї справи був визначений суддя Сердюк Б.С.
Ухвалою Кодимського районного суду від 28.09.2018 року суддя Сердюк Б.С. прийняв до свого провадження дану цивільну справу, розпочав підготовче провадження у ній та призначив підготовче засідання.
Ухвалою Кодимського районного суду від 10.01.2019 року підготовче провадження у даній цивільній справі було закрито та цивільну справу призначеного до судового розгляду.
Ухвалою Кодимського районного суду від 11.09.2019 року у даній цивільній справі було призначено судову автотехнічну експертизу. При цьому, провадження у справі було зупинено на період проведення такої експертизи.
Однак матеріали цивільної справи повернулись до суду із повідомленням про неможливість надання висновку експерта судової автотехнічної експертизи з тих причин, що поставлені на вирішення судом питання не потребують спеціальних експертних пізнань в області судової автотехнічної експертизи та не входять до компетенції автотехнічного експерта.
Ухвалою Кодимського районного суду від 13.02.2020 року провадження у даній цивільній справі було відновлено та справу призначено до судового розгляду.
Ухвалою Кодимського районного суду від 28.09.2020 року у даній цивільній справі було призначено судову автотехнічну експертизу. При цьому, провадження у справі було зупинено на період проведення такої експертизи.
16.02.2021 року матеріали цивільної справи повернулись до Кодимського районного суду без висновку експерта через те, що питання. Поставлені на вирішення експерту, носять правовий характер.
Ухвалою Кодимського районного суду від 24.02.2021 року провадження у даній цивільній справі було поновлено та по справі призначено судове засідання.
Ухвалою Кодимського районного суду від 17.05.2021 року у даній цивільній справі було призначено судову автотехнічну експертизу. При цьому, провадження у справі було зупинено на період проведення такої експертизи.
Розпорядженням №21/21 від 29.09.2021 року керівником апарату суду Ю.М. Спатерук був призначений повторний автоматичний розподіл справи.
Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 29.09.2021 року дана цивільна справа була розподілена судді Калашніковій Т.О.
Ухвалою судді від 07.12.2021 року дану цивільну справу прийнято до провадження; провадження поновлено, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та призначно підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 02.02.2022 року було закрито підготовче підготовче провадження у даній цивільній справі та справу призначено до судового розгляду.
Суд, заслухавши учасників цивільного процесу, дослідивши, проаналізувавши та оцінивши письмові докази у цивільній справі, в їх сукупності з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 13.08.2017 року о 04 год. 10 хв. в м. Кодима Одеської області по вул. Богдана Хмельницького, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Honda CRV”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить позивачеві ОСОБА_1 , в порушення п.2.3 «б» ПДР, не впоралась з керуванням та допустила наїзд на електричну опору, внаслідок чого транспортний засіб та електроопора отримали механічні пошкодження, тим самим вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. 
Постановою Кодимського районного суду Одеської області від 14.09.2017р. по справі про адміністративне правопорушення № 503/1617/17 від 14.09.2017 року ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень та судовий збір в розмірі 320 гривень.
Як вбачається зі змісту постанови суду, ОСОБА_2 вину у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення визнала та пояснила, що керуючи автомобілем, переплутала педалі та замість гальм натиснула на педаль газу, внаслідок чого втратила керування та в`їхала в електричну опору.
Постановою серії АР №993986 від 20.08.2017 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП – в порушення п.п.2.1 «а». 2.1 «г», ОСОБА_2 13.08.2017 року о 04 години 10 хвилин в м. Кодима по вул. Богдана Хмельницького керувала автомобілем марки «Honda CRV”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи права керування, із накладенням штрафу в розмірі 510 гривень.
Відповідно до змісту постанови серії АР №993987 від 21.08.2017 року, ОСОБА_6 13.08.2017 року о 04 години 10 хвилин в м. Кодима, по вул. Богдана Хмельницького, передав керування транспортним засобом «Honda CRV”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , особі, яка не має права керувати автомобілем – громадянці ОСОБА_2 , чим порушив п.2.10 ПДР, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП та на нього було накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.
Вищевказані постанови суду ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_2 не оскаржувалися.
Власником автомобіля марки «Honda CRV”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.8).
Відповідно до Висновку №17-5484 від 19.01.2018 року судової авто товарознавчої експертизи по дослідженню автомобіля «Honda CRV”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість матеріального збитку, завданого власнику цього транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 13.08.2017 року, на дату оцінки, визначається рівною 68063 гривні 21 копійці.
Відповідно дост. 12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності дост. 76 ЦПК Українидоказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтями77,78 ЦПК Українивизначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 4ст. 77 ЦПК Українисуд не бере до розгляду докази, що не стосується предмета доказування.
Приписами ч.ч. 1, 4ст. 82 ЦПК Українивстановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Відповідно дост. 1187 ЦК Українишкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Вказана дорожня транспортна пригода сталася як з вини ОСОБА_2 , яка в порушення п.2.3 «б» ПДР, керуючи вищевказаним автомобілем, не впоралась з керуванням та допустила наїзд на електроопору, що остання визнала під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом, так і з вини ОСОБА_6 , який в порушення п.2.10 ПДР України, передав право керування транспортним засобом ОСОБА_2 , яка не мала права керування транспортним засобом.
Ці обставини встановлені у вищевказаній постанові суду від 14.09.2017 року, та зазначених вище постановах органів Національної поліції, які ніким із учасників не оскаржувалися.
Частиною 4 ст. 61 ЦПК України визначено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу Українимайнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу Українишкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У відповідності до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт , необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до п. 4 Постанови ВССУ №4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей1166,1187 ЦКшкода, завдана особі чи майну фізичної особи або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови , що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Згідно із п. 5 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки ", відповідно до частини першоїстатті 1187 ЦКджерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).
Відповідно до положень п.3 ч. 1ст. 1188 ЦК, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодовується у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
З огляду на вищевикладене, враховуючи вид та тяжкість порушень вимог ПДР та знаходження їх у причинному зв`язку з пригодою, допущених ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , а також враховуючи обставини пригоди, що мають істотне значення, суд визначає ступінь вини ОСОБА_2 у вчиненні пригоди в 50 % та ступінь вини ОСОБА_6 - в 50 %.
Тому, зважаючи на викладене, розмір відшкодування матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 буде становити 34031,60 гривень, з розрахунку 68063,21 грн (розмір майнової шкоди) х 50% = 34031,60 гривень. 
Згідно зі ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також в зв`язку з пошкодженням майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з вимогами ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року №4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Визначаючи суму заподіяної позивачеві моральної шкоди, останній виходив із глибини фізичних та душевних страждань, завданих внаслідок ДТП, їх характер та тривалість, враховуючи, що його страждання це немайнові втрати, що неможливо відновити, звертаючи увагу на бездіяльність відповідача стосовно добровільного відшкодування завданої шкоди та оцінив її розмір у 20000,00 грн.
Розглянувши позов ОСОБА_1 про відшкодування йому моральної шкоди, суд дійшов висновку, що дійсно внаслідок скоєння відповідачем ОСОБА_2 дорожньо-транспортної пригоди та завдання внаслідок неї механічних пошкоджень автомобілю, який належить позивачу, останньому була спричинена моральна шкода, що проявилася у позбавленні його права користуватися належним йому автомобілем, зміні звичайного способу життя, переживаннях, хвилюваннях та стресовому стані через ДТП, затраченому часі та зусиллях, необхідних для відновлення попереднього стану.
Щодо розміру моральної шкоди в сумі 20 000,00 грн, суд вважає, що заявлена позивачем така вимога є надто завищеною, оскільки останній не надав суду достатніх та належних доказів, які б підтверджували заявлений ним розмір завданої моральної шкоди.
Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд враховує як глибину моральних страждань позивача, такі і те, що судом під час розгляду справи було встановлено вину як ОСОБА_2 , так і сина позивача – ОСОБА_6 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди. Тому, керуючись принципами розумності, співмірності та справедливості, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду розмірі 2500,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір та витрати на проведення експертизи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19).
Разом з тим, у задоволенні вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 2500 гривень, належить відмовити, оскільки позивачем суду не надано жодних доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,5,13,76-83,141,265 ЦПК України суд-
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 (тридцять чотири тисячі тридцять одну) гривню 60 копійок матеріальної шкоди та 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а всього стягнути 36531 (тридцять шість тисяч п`ятсот тридцять одну) гривню 60 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 витрати на залучення експерта та проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 513 (п`ятсот тринадцять) гривень 52 копійки, а також судовий збір в розмірі 547 (п`ятсот сорок сім) гривень79 копійок, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом, а всього стягнути 1061 (одну тисячушістдесят одну) гривню 31 копійку судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий 569 (п`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 47 копійок витрати на залучення експерта та проведення судової автотехнічної експертизи.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.
Суддя
Кодимського районного суду     Т.О.Калашнікова