Справа №359/7384/25
Провадження №2/359/528/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2026 р.           м. Бориспіль 
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді    Чирки С.С.,
при секретарі судового засівання   Кривохижі О.М. 
за участю
відповідача   ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 
ВСТАНОВИВ:
У червні 2026 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 15.04.2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем було укладено кредитний договір №200504410, відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит у розмірі 15 250,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. ПАТ «Банк Михайлівський» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору. В наслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 33185,11 грн. В подальшому від ПАТ «Банк Михайлівський» до ТОВ «Діджи Фінанс» передано право вимоги до відповідача за вказаним договором.
З урахування вказаного позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 51990,17 грн., яка складається з 11298,41 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 21886,70 грн. заборгованість за відсотками, 2989,39 грн. – сума збитків з урахуванням 3% річних, 15815,67 грн. – сума збитків інфляційних витрат. 
Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився. Подав заяву у якій просив проводити розгляд без його участі.
Відповідач у судовому засіданні проти заявлених вимог заперечив. В обґрунтування зазначив, що дійсно отримував кредит з метою купівлі мотоцикла. Однак отримана сума з відсотками була погашена у повному обсязі компанії, яка мала право вимоги до нього за вказаним договором. 
Суд, заслухавши думку відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 15.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 було укладено договір №200504410 щодо кредитування.
Згідно із довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту: мета кредиту - на споживчі потреби, форма кредитування - у формі відновлювальної кредитної лінії; сума кредиту (розмір кредитного ліміту) - до 50000,00 грн., строк кредиту – 12 місяців, тип процентної ставки - фіксована, процентна ставка за кредитом (річних) у грн.. - 58,8% нараховується на залишок заборгованості по кредиту.
Частино 1 статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. 
Як встановлено судом, у судовому засіданні відповідач підтвердив факт отримання кредитних коштів. З огляду на наведене, зазначена обставина відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.
Згідно розрахунку заборгованості позивача загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем, як правонаступником банку, становить 51990,17 грн., з яких: 11298,41 грн. - заборгованість за кредитом; 21886,70 грн. - заборгованість за відсотками; 2989,39 грн. - 3% річних; 15815,67 грн. - інфляційні втрати.
Відповідно до ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1ст. 628 ЦК України).
Згідно з ч. 1ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з вимогами ст.1046,1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, в передбачений у договорі строк кошти (суму позики) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням та відсотками в загальному розмірі 33185,11 грн.
У судовому засіданні відповідач зазначив, що заборгованість за кредитним договором, у тому числі нараховані проценти, ним була погашена у повному обсязі на користь попереднього кредитора, який на той час мав право вимоги за вказаним договором. Разом з тим жодних належних і допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин відповідачем суду не надано.
Оцінюючи наведені доводи, суд ставиться до них критично, оскільки матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт повного погашення відповідачем заборгованості перед попереднім кредитором.
Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту та відсотками по вказаному договору становить 33185,11 грн. і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, за яким банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору.
Як вбачається з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами до договору відступлення прав вимоги №7_БМ від 20 липня 2020 року до ТОВ «Діджи-Фінанс» перейшло право вимоги доОСОБА_1 за кредитним договором №200504410 від 15.04.2016, у розмірі 33 185,11 грн. 
Згідно із платіжною інструкцією №25 від 09.07.2020 ТОВ «Діджи Фінанс» перерахувало ПАТ «Банк Михайлівський» вартість придбаного лоту у розмірі 5307308,39 грн.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 (справа №910/11298/16) апеляційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі №910/11298/16 задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі №910/11298/16 скасовано в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ТОВ «Діджи Фінанс» у цій частині. Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу №1905 від 19.05.2016, а саме: зобов`язано ТОВ «ФК «Плеяда» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 №1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 №1 і №2. Визнано відсутніми у ТОВ «ФК «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор». Зобов`язано ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у ТОВ «ФК «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього.
Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору про споживчий кредит між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем. Вказане товариство, правонаступником яких у зобов`язанні є ТОВ «Діджи-Фінанс», належним чином виконувало свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідач отримав кредитні кошти, але належним чином не виконував свої обов`язки за договором.
Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаного договору належним чином не виконував, то суд вважає за необхідне, частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи-Фінанс»заборгованість за кредитним договором №200504410 від 15.04.2016 рокув розмірі 33185,11 грн., яка складається із сума заборгованості за основною сумою боргу та сума заборгованості за відсотками.
Щодо вимог про стягнення інфляційних витрат за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, слід зазначити.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Пунктом 18 прикінцевих положень та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Зважаючи на викладене, в цій частині позову необхідно відмовити.
За змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвокат та визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Встановлено, що ТОВ «Діджи Фінанс» понесло витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 гривень. Вказана обставина підтверджується договором про надання правничої допомоги №26 від 15 лютого 2024 року, укладеним між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», додатковою угодою від 15.02.2024 року до договору про надання правової допомоги №26, актом про підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом від 24.04.2025 року, з якого слідує, що вартість наданих послуг становить 7000 грн. 
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., як передбачено ст.4 ЗУ «Про судовий збір».
Ціна позову, визначена позивачем сумою стягнення 51990,17 грн.
Оскільки, суд частково задовольняє вимоги – на суму 33185,11 грн., що становить 63,82% від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1546,70 грн. витрат на сплату судового збору та 4467,40 грн. витрат на правовому допомогу.
Керуючись ст. ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 211, 223, 263,265,280,285,289 ЦПК України, ст.ст. 512, 514, 526, 610, 625, 638, 639, 1054, 1077 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», код ЄДРПОУ 42649746, місцезнаходження: м. Київ, вул.Авіаконструктора І.сікорського,8 заборгованість за кредитним договором в розмірі 33185,11 грн., судовий збір в розмірі 1546,7 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 4467,4 грн.
В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 25 лютого 2026 року.

Суддя Чирка С.С.