ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/21128/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., секретар судового засіданні Буханець І.П., за участі представника позивача Різниченко О.О, представника відповідача Тітенко Ю.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК «М`ЯСНА ВЕСНА» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року у справі №160/21128/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК «М`ЯСНА ВЕСНА» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 22.04.2025 р. №0208250707;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ПН» від 22.04.2025 р. №0208170707;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 22.04.2025 р. №0208130707.
В обгрунтування позову зазначив, що відповідачем помилково в актах перевірки від 10.02.2025 та від 15.04.2025 встановлено порушення позивачем вимог п.189.9 та .198.5 ст.198 ПКУ, щодо заниження податку на додану вартість на загальну суму 777 902 грн та нескладенння та не реєстрація в ЄРПН, в терміни, встановлені ПКУ для такої реєстрації, податкових накладних на загальну суму ПДВ згідно п.189.9 ст. 189 ПКУ 777 902 грн, оскільки, характер та фактичний обсяг проведених дрібних ремонтних робіт у орендованих приміщеннях не відповідає визначенню «реконструкція» чи «капітальний ремонт», а також через відсутність за їх наслідками реєстрації відповідних речових прав у ЄДРРП, безпідставним є висновки податкового органу про віднесення проведених позивачем дрібних ремонтних робіт до поліпшення об`єкта, що приводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об`єкта. Беручи до уваги проведені роботи, спеціальні підвищенні санітарні норми для суб`єктів господарювання, що здійснюють роздрібний продаж продуктами харчування, а також, інформацію щодо обліку витрат на збут, позиція відповідача щодо кваліфікації проведених дрібних поточних ремонтних робіт як капітальний ремонт та/або поліпшення (модернізація, реконструкція та інше) орендованих об`єктів, а витрат як такі що не відносяться до витрат, що безпосередньо впливають на фінансовий результат підприємства до оподаткування, є безпідставною та необґрунтованою, а висновки щодо порушення п.19 П(С)БО 16 «Витрати», та заниження фінансового результату до оподаткування на загальну суму у розмірі 7 655 572 грн. згідно пп.44.1 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПКУ а також п.189.9 ст.189 ПКУ, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 777 902 грн., в тому числі: за вересень 2024 777 902 грн. - є помилковими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та прямим нормам чинного законодавства.
Враховуючи, що у зв`язку із передачею орендодавцю орендованого майна, у нього не виникло податкового зобов`язання з ПДВ, відповідно, відсутній обов`язок щодо складення та реєстрації податкових накладних в ЄРПН.
Нарахована відповідачем сума фінансових санкцій у розмірі 9 197,45 грн за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання з ПДВ згідно декларації від 19.07.2024 року р.н. 9201887107 за податковий період червень 2024 року є сумою податкового боргу, що виникла на 31.07.2024 року у розмірі 9 197,45 грн та відноситься до штрафних санкцій за актом камеральної перевірки № 32492/04-36-04- 07/37379223 від 29.04.2024, що оскаржуються позивачем, а отже є неузгодженими та не були сплачені на зазначену дату, тому позивач вважає, що відсутні підстави для застосування до позивача, як платника податків відповідальності, передбаченою статтею 124 ПКУ.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 адміністративний позов залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким просив задовольнити позовні вимоги.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначив, що встановлені відповідачем порушення вимог п.189.9 та п.198.5 ст.198 ПКУ, щодо заниження податку на додану вартість на загальну суму 777 902 грн та нескладенння та не реєстрація в ЄРПН, в терміни, встановлені ПКУ для такої реєстрації, податкових накладних на загальну суму ПДВ згідно п.189.9 ст. 189 ПКУ 777 902 грн. та висновки про віднесення проведених позивачем дрібних ремонтних робіт до поліпшення об`єкта, що приводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об`єкта є безпідставними. Беручи до уваги проведені роботи, спеціальні підвищенні санітарні норми для суб`єктів господарювання, що здійснюють роздрібний продаж продуктами харчування, а також, інформацію щодо обліку витрат на збут, позиція відповідача щодо кваліфікації проведених дрібних поточних ремонтних робіт як капітальний ремонт та/або поліпшення (модернізація, реконструкція та інше) орендованих об`єктів, а витрат як такі що не відносяться до витрат, що безпосередньо впливають на фінансовий результат підприємства до оподаткування, є безпідставною та необґрунтованою, а висновки щодо порушення п.19 П(С)БО 16 «Витрати», та заниження фінансового результату до оподаткування на загальну суму у розмірі 7 655 572 грн. згідно пп.44.1 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПКУ а також п.189.9 ст.189 ПКУ, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 777 902 грн., в тому числі: за вересень 2024 777 902 грн. - є помилковими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та прямим нормам чинного законодавства.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «М`ЯСНА ВЕСНА» знаходиться у стані припинення за рішенням засновників від 25.11.2024.
Відповідно до п. 19-1 ст. 19-1, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п.75.1 ст. 75, пп. 78.1.7 п. 78.1, п. 78.2 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України) у зв`язку з отриманням інформації про внесення до ЄДР запису про рішення засновників (учасників) щодо припинення юридичної особи, ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК «М`ЯСНА ВЕСНА» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 29.01.2025, з питань дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору при виплаті доходів на користь платників податків фізичних осіб за період з 01.01.2018 по 29.01.2025; з питань дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 29.01.2025.
За результатами перевірки Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області складено Акт від 10.02.2025 №524/04-36-07-07-04/37379223 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК «М`ЯСНА ВЕСНА» (код ЄДРПОУ 37379223).
ТОВ «ТБ «М`ЯСНА ВЕСНА» направлено Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області та Державній податковій службі України заперечення за вих. №03-03/25 від 03.03.2025 до акта від 10.02.2025 №524/04-36-07-07-04/37379223 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК «М`ЯСНА ВЕСНА» (код ЄДРПОУ 37379223).
Наказом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 18.03.2025 №1781-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК «М`ЯСНА ВЕСНА» (код ЄДРПОУ 37379223)» у зв`язку з отриманням заперечення ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК «М`ЯСНА ВЕСНА» (код ЄДРПОУ 37379223) від 03.03.2025 №03-03/25 (вх. №29370/6 від 04.03.2025) на акт документальної позапланової виїзної перевірки від 10.02.2025 №524/04-36-07-07-04/37379223, керуючись п. 19-1.1 ст. 19-1, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 ПК України вирішено провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК «М`ЯСНА ВЕСНА» (код ЄДРПОУ 37379223) з 19.03.2025 з питань, що стали предметом розгляду заперечень, тривалістю 10 робочих днів.
На підставі цього наказу та направлення від 19.03.2025 року № 2992, виданого ГУ ДПС у Дніпропетровській області, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А, головному державному інспектору відділу позапланових перевірок з інших податків управління податкового аудиту ГУ ДПС у Дніпропетровській області Олені ТКАЧОВІЙ, проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК «М`ЯСНА ВЕСНА» (код ЄДРПОУ 37379223) з питань, що стали предметом заперечень.
За результатами такої додаткової перевірки, з питань, що стали предметом заперечень до Акту 524, контролюючим органом було складено Акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки від 15.04.2025 р. № 1727/04-36-07-07- 03/37379223 (далі також - Акт 1727) за висновками якого контролюючим органом встановлені такі порушення:
- п.19 П(С)БО 16 «Витрати», пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПКУ, в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення податку на прибуток у сумі 7 655 572 грн., в тому числі: за 2024 рік у сумі 7 655 572 грн.;
- п.189.9 ст.189 ПКУ, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 777 902 грн., в тому числі: за вересень 2024 777 902 грн.;
- п.201.1, п.201.10 ст.201 ПКУ, в результаті чого не складено та не зареєстровано в ЄРПН, в терміни, встановлені ПКУ для такої реєстрації, податкові накладні на загальну суму ПДВ згідно п.189.9 ст. 189 ПКУ 777 902 грн. За відсутність реєстрації згідно п.120-1.2 ст.120 ПКУ, передбачені штрафні санкції;
- пункти 57.1 статті 57, 203.2 статті 203 ПКУ несвоєчасно сплачено узгоджені суми податкових зобов`язань по податку на додану вартість. Відповідальність передбачена статтею 124 ПКУ;
- пункти 57.1 статті 57, 203.2 статті 203 ПКУ несвоєчасно сплачено узгоджені суми податкових зобов`язань по земельному податку. Відповідальність передбачена статтею 124 ПКУ. Штрафні санкції не застосовуються у відповідності до пп.69.1 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ;
- пп.16.1.3 п.16.1 ст.16 ПКУ, несвоєчасне повідомлення контролюючого органу за основним місцем реєстрації про вибуття об`єктів нерухомості, що перебували в користуванні по 31.08.2024 року. Відповідальність за неповідомлення звітності передбачена п.117.1 ст.117 ПКУ;
- пп.16.1.2, пп.16.1.5, пп.16.1.7, пп.16.1.9, пп.16.1.12 п.16.1 ст.16, пп.20.1.6 п.20.1 ст.20, п.44.1 ст.44, п.85.2 ст.85 ПКУ під час проведення попередньої перевірки документи надано не в повному обсязі. Відповідно до вимог, встановлених п.121.1 ст.121 ПКУ, за ненадання до перевірки частини документів при здійсненні податкового контролю тягне за собою відповідальність накладення штрафу в розмірі 1020 грн.
За результатами перевірки, контролюючим органом прийняті, серед іншого такі податкові повідомлення-рішення:
податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 22.04.2025 №0208250707, яким нараховано штрафні санкції у розмірі 2 299,36 грн за несвоєчасну сплату податку на додану вартість, в порушення пунктів 57.1 статті 57, п.203.2 статті 203 у відповідності до п.124.2 ст.124 та за підставами, визначеними п.п.54.3.2. п.54.3 ст. 54 ПКУ;
податкове повідомлення-рішення форми «ПН» від 22.04.2025 №0208170707, згідно якого нараховано штрафні санкції у розмірі 3 400,00 грн згідно абз. 4 п.120-1.2 ПКУ (5% обсягу постачання (без ПДВ), але не більше 3 400,00 грн);
податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 22.04.2025 р. №0208130707, згідно якого донараховано зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 972 377,50 грн. (дев`ятсот сімдесят дві тисячі триста сімдесят сім грн.50 коп.), в тому числі основний платіж 777 902,00 грн. (сімсот сімдесят сім тисяч дев`ятсот дві грн. 00 коп.), штрафні (фінансові) санкції 194 475,50 грн. (сто дев`яносто чотири тисячі чотириста сімдесят п`ять грн.00 коп.).
Позивачем ці податкові повідомлення-рішення оскаржені до ДПС України, та за результатами розгляду скарги, Державна податкова служба України рішенням №19717/6/99-00-06-01-01-06 від 09.07.2025 залишила податкові повідомлення- рішення без змін, скаргу без задоволення.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів врегульовано Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010 (далі ПК України), яким визначено вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
При цьому, згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Отже, обов`язковою інформацією, що має міститися у наказі про проведення документальної перевірки, є: дата видачі, найменування контролюючого органу, прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи платника податку, яка перевіряється, мета, вид (документальна планова/позапланова перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені ПК України, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який перевірятиметься.
Відповідно до підпунктом 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за такої підстави: контролюючим органом вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня здійснено перевірку документів обов`язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з`ясування під час перевірки питань, що повинні бути з`ясовані під час перевірки для винесення об`єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Наказ про проведення документальної позапланової перевірки в цьому випадку приймається контролюючим органом вищого рівня лише у тому разі, коли стосовно посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку зазначеного платника податків, розпочато дисциплінарне провадження або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення;
На підставі такого наказу контролюючим органом, якому доручено здійснення перевірки, додатково видається наказ у порядку, передбаченому пунктом 81.1 статті 81 цього Кодексу.
З викладених висновується, що загадана норма є спеціальною, якою безпосередньо врегульовано підставу проведення перевірки платника податку з питань та за період, перевірку яких вже здійснено, однак із неповним з`ясуванням під час такої перевірки питань, що повинні бути з`ясовані під час перевірки для винесення об`єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства або ж невідповідністю висновків такої перевірки вимогам законодавства. Тобто, цією нормою чітко встановлено дві окремі підстави для проведення перевірки.
При цьому, вказана норма спрямована на проведення контролю за посадовими особами фіскального органу. Перша підстава виникає, коли в акті перевірки виявлені невідповідності щодо правильного застосування посадовими особами законодавства, а інша у випадку неповного дослідження питань, для винесення об`єктивного висновку.
Таким чином, умовами для прийняття наказу про проведення документальної позапланової перевірки є: невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства; неповне з`ясування під час перевірки питань, що повинні бути з`ясовані під час перевірки для винесення об`єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства; існування розпочатого дисциплінарного провадження щодо посадових осіб нижчого рівня або повідомлення їм про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Наявність вказаних обставин є обов`язковою передумовою для призначення перевірки відповідно до підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 ПК України.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.04.2019 у справі №810/955/17.
Також, Верховний Суд в постанові від 02.06.2021 у справі №1.380.2019.001429 виснував, що перевірка, яка проводиться на підставі підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 ПК України, за своєю суттю є додатковою перевіркою, що має на меті дослідити обставини, які не були дослідженні зовсім або досліджені не в повній мірі під час проведення перевірки або ж перевірити висновки, зроблені за результатами податкової перевірки у випадку встановлення їх невідповідності чинному законодавству. Залежно від наявної підстави для перевірки, визначається зміст та межі самої перевірки і, відповідно, обсяг документів та фактичних обставин, що підлягають дослідженню в ході перевірки, що в свою чергу безпосередньо впливає на обсяг прав платника податків під час проведення позапланової перевірки.
Згідно з вимогами часини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Стосовно виявлених під час перевірки порушень п.189.9 ст.189 ПКУ, п.201.1, п.201.10 ст.201 ПКУ.
Згідно пунктів 44.1 та 44.2 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України Про бухгалтерський облік і фінансову звітність від 16.07.1999, згідно зі статтею 1 якого первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон) бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до частини 1 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету, встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (далі по тексту - Наказ № 88).
Відповідно до пункту 1.2 Наказу № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 Наказу № 88).
Згідно з пунктом 2.4 Наказу № 88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.
Отже наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів.
Як зазначив контролюючий орган в акті перевірки від 15.04.2025, ТОВ «ТБ «М`ЯСНА ВЕСНА» для здійснення своєї діяльності з реалізації продукції через магазини, орендувало під їх розташування велику кількість споруд та приміщень у різноманітних частинах України. В процесі здійснення господарської діяльності із застосуванням отриманих в оренду споруд та приміщень, ТОВ «ТБ «М`ЯСНА ВЕСНА» несло значні витрати по їх ремонту.
Згідно наданих до перевірки актів виконаних ремонтно-будівельних робіт, ТОВ «ТБ «М`ЯСНА ВЕСНА» було отримано від постачальників значну кількість послуг саме капітального ремонту у відповідності до цього переліку, серед яких присутні наступні види цих робіт: - заміна підлог дощатих, паркетних, з лінолеуму, бетонних та плиткових з подальшим фарбуванням або натиранням мастикою (п.2.5.7), - заміна новими віконних рам та дверних коробок, рам та косяків з наличниками або перев`язування їх з додаванням нових матеріалів з повним їх забиванням (п.2.8.2), - ремонт дверей з перев`язуванням та заміною окремих частин у них в обсязі більше 3% загальної кількості (п.2.8.3), - штукатурення стін та стель наново або місцями більше 1 м2. (п.2.9.1), - фарбування віконних рам, дверей, стель, стін та підлог після проведеного капітального ремонту цих конструкцій (п.2.9.3), - установка бойлерів (п.2.11.8), - заміна кранів, засувок та санітарних приладів (умивальників, кухонних раковин, унітазів, пісуарів тощо) (п.2.12.8), - улаштування нових санітарних вузлів (п.2.12.10), - заміна освітлювальної електропроводки, що зробилась непридатною, із заміною електричних пристроїв (вимикачів, рубильників, штепселів, патронів, розеток) (п.2.15.2).
Тобто, частину отриманих від постачальників капітальних будівельно-ремонтних робіт орендованих приміщень у загальній сумі 1 025 146,61 грн., в т.ч. за 2018 рік у сумі 663 849,64 грн., за 2023 рік у сумі 361 296,97 грн. ТОВ «ТБ «М`ЯСНА ВЕСНА» до складу витрат з податку на прибуток не включило. Отже, ТОВ «ТБ «М`ЯСНА ВЕСНА» отримані від постачальників будівельно-ремонтні роботи, без врахування вартості обладнання, відображеного в Актах, але яке обліковувалося Товариством окремо, було віднесено до витрат, як витрати на збут, у загальній сумі 7 655 572 грн. без врахування ПДВ, що вплинуло на фінансовий результат до оподаткування та зменшило його.
За результатами аналізу наведених документів встановлено, що ремонтні роботи, проведені ТОВ «ТБ «М`ЯСНА ВЕСНА» на орендованих приміщеннях, повинні були кваліфікуватися платником як капітальний ремонт і, відповідно до стандартів бухгалтерського обліку, відноситися на збільшення капітальних інвестицій та зараховуватися до складу основних засобів, як первісна вартість нового об`єкта підгрупи 2.7 класифікації основних засобів, наведеної в пункті 7 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених Згідно Наказу Міністерства фінансів України від 30.09.2003 №561.
У зв`язку із припиненням діяльності, позивач повернув орендовані приміщення орендодавцю.
Тому, на думку відповідача, за нормою п.189.9 ст.189 ПКУ на вартість недоамортизованої частини витрат з будівельно-ремонтних робіт на орендованих об`єктах, якими на даний час припинено користування, мають бути нараховані податкові зобов`язання з податку на додану вартість за вересень 2024 року у сумі 777 902 грн. (3 889 510,05 * 20%).
Отже, з`ясовуючи наведені обставин, суд зазначає, що ключовим у цій справі є питання щодо визначення характеру робіт (чи передбачали вони поліпшення приміщення) проведених у орендованих приміщеннях задля встановлення обов`язку позивача сплати ПДВ під час повернення цих приміщень орендодавцю.
Згідно наданих позивачем до позову, договорів підряду та актів приймання передачі виконаних робіт, судом встановлено, що позивачем в орендованих приміщеннях, по яким позивачем надані документи, здійснювались схожі за своїм призначенням, характером та метою будівельні роботи, а саме:
демонтаж металевих, МПЛ, МДФ дверей; демонтаж стелі "Армстронг", плинтусів, лінолеуму; демонтаж труб водопостачання, унітазу; демонтаж відкритої проводки, кабель-каналу, світильників, розеток, автоматів, лічильника; демонтаж композиту на фасаді, плитки вуличної, розборка існуючих конструкцій (двері, підлога, стеля) та інженерних систем (водопостачання, електрика), монтаж фальшстін з ГКЛ; улаштування стяжки підлоги до 60 мм; монтаж стелі "Армстронг", прокладання нових труб водопровідних та каналізаційних; монтаж водонагрівача, унітазу, змішувача, шарових кранів. Повна заміна інженерних систем водопостачання та каналізації, прокладання дротів, кабель-каналу; монтаж та комутація розподільчих коробок; монтаж щита, лічильника, автоматичних вимикачів, УЗО, реле напруги, розеток, світильників, реставрація фундаменту огорожі; укладання плитки на фасаді; фарбування фасаду, огорожі, перил, шпаклювання, ґрунтування, фарбування стін та откосів; укладання плитки на стіни та підлогу; монтаж плінтусів.
При цьому, позивач не заперечує того факту, що такі роботи проводились на всіх орендованих приміщеннях, які згодом повернуті орендодавцю.
Однак, позивач зазначає, що ці роботи не є капітальним ремонтом та не є поліпшенням орендованих приміщень, оскільки у приміщеннях проводились дрібні поточні ремонтні роботи, як-то - фарбування, налагодження освітлення, і такі роботи не можуть збільшити строк корисної експлуатації будівель (споруд) та не відповідають законодавчо встановленим визначенням «реконструкції» чи то «капітального ремонту» та ніяким чином не підвищують якість реалізованої продукції або строки її реалізації.
Згідно з п.п. 14.1.138. п. 14.1 ст. 14 ПК України основні засоби - матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин, наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 20000 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 20 000 гривень і поступово зменшується у зв`язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).
Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про основні засоби підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 Основні засоби, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 27 квітня 2000 року № 92 зі змінами та доповненнями (далі - Положення (стандарт) БО 7, ПСБО 7), а також урегульовано Методичними рекомендаціями з бухгалтерського обліку, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 30.09.2003 року №561 ( далі Методрекомендації №561 ).
Згідно з п. 32 Методрекомендацій № 561 вартість робіт, що приводять до збільшення очікуваних майбутніх вигод від об`єкта основних засобів, включається до капітальних інвестицій з майбутнім збільшенням первісної вартості основних засобів. Підставою для визнання капітальними інвестиціями витрат, пов`язаних з поліпшенням основних засобів, є зростання внаслідок цих витрат очікуваного терміну корисного використання об`єкта, кількості та/або якості продукції (робіт, послуг), яка виробляється (надається) цим об`єктом.
Таким чином, Методрекомендації, підтверджуючи включення вказаних робіт (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо) до поліпшення, вказують на те, що такі роботи мають бути спрямовані на підвищення техніко-економічних можливостей об`єкта, тамістять такіприклади поліпшення:
- модифікація, модернізація об`єкта основних засобів з метою подовження терміну його корисної експлуатації або збільшення його виробничої потужності;
- заміна окремих частин устаткування для підвищення якості продукції (робіт, послуг);
- впровадження ефективнішого технологічного процесу, що дозволить зменшити первісно оцінені виробничі витрати;
- добудова (надбудова) будівлі, що збільшить кількість місць (площу) будівлі, обсяги та/або якість виконуваних робіт (послуг) чи умови їх виконання.
Одним із видів поліпшення приміщень є капітальний ремонт.
Визначення капітальний ремонт наведено в п.3.7 ДБН А.2.2-3:2014: це сукупність робіт без змін геометричних розмірів та функціонального призначення об`єкта під час заміни або відновлення конструкцій чи інженерних систем та обладнання. Капітальний ремонт приміщення це якісне та об`ємне по роботах, оздоблення інтер`єру приміщення (квартири, дому, офісу або магазину), при якому використовуються різноманітні матеріали та технології, що потребують тривалого часу і детальної переробки.
В листі Мінрегіонрозвитку від 15.07.2009 № 9/9-1056 надано роз`яснення щодо віднесення ремонтно-будівельних робіт до поточного ремонту. Так,поточний ремонт це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає систематичне та своєчасне підтримання експлуатаційних якостей і запобігання передчасному зносу конструкцій та інженерного обладнання.
Згідно з приписами п. 15 ПСБО 7 витрати, що здійснюються для підтримання об`єкта в робочому стані (проведення технічного огляду, нагляду, обслуговування, ремонту тощо) та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигід від його використання, включаються до складу витрат.
Такі ж положення закріплено і в п. 33 Методрекомендацій №561.
Отже, головним критерієм для розмежування поточного та капітального ремонту є факт одержання майбутніх економічних вигід, який визначають ще на початковому етапі проведення ремонтно-будівельних робіт.
Отже, роботи проведені позивачем у орендованих приміщеннях, як-то: демонтаж металевих, МПЛ, МДФ дверей; демонтаж стелі "Армстронг", плинтусів, лінолеуму; демонтаж труб водопостачання, унітазу; демонтаж відкритої проводки, кабель-каналу, світильників, розеток, автоматів, лічильника; демонтаж композиту на фасаді, плитки вуличної, розборка існуючих конструкцій (двері, підлога, стеля) та інженерних систем (водопостачання, електрика), монтаж фальшстін з ГКЛ; улаштування стяжки підлоги до 60 мм; монтаж стелі "Армстронг", прокладання нових труб водопровідних та каналізаційних; монтаж водонагрівача, унітазу, змішувача, шарових кранів, прокладання дротів, кабель-каналу; монтаж щита, лічильника, автоматичних вимикачів, УЗО, реле напруги, розеток, світильників. реставрація фундаменту огорожі; укладання плитки на фасаді; фарбування фасаду, огорожі, перил, шпаклювання, ґрунтування, фарбування стін та откосів; укладання плитки на стіни та підлогу; монтаж плінтусів, на думку суду, у їх сукупності є капітальним ремонтом, оскільки включають повну заміну електричних, сантехнічних інженерних систем, втручання в огороджувальні та несучі системи - зведення нових перегородок, монтаж фальшстін, влаштування нової стяжки підлоги, заміна стельових систем, облицювання стін гіпсокартоном; відновлення зовнішніх елементів будівлі: реставрація фундаменту, укладання плитки на фасаді, фарбування фасаду, що повністю узгоджується із нормами ДБН А.2.2-3:2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво".
Тобто, в цій частині суд першої інстанції дійшов обрґрунтованих висновків про те, що проведені роботи є капітальним ремонтом, оскільки вони призводять до відновлення та поліпшення експлуатаційних показників об`єктів, а тому за нормою п.189.9 ст.189 ПКУ на вартість недоамортизованої частини витрат з будівельно-ремонтних робіт на орендованих об`єктах, які повернуті орендодавцю, мають бути нараховані податкові зобов`язання з податку на додану вартість.
А тому висновки контролюючого органу щодо донарахування позивачу зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 972 377,50 грн. (дев`ятсот сімдесят дві тисячі триста сімдесят сім грн.50 коп.), в тому числі основний платіж 777 902,00 грн. (сімсот сімдесят сім тисяч дев`ятсот дві грн. 00 коп.), штрафні (фінансові) санкції 194 475,50 грн. (сто дев`яносто чотири тисячі чотириста сімдесят п`ять грн.00 коп.), є таким, що прийняті у відповідності до норм чинного законодавства та обставин даної справи.
Стосовно реєстрації податкових накладних у порядку 201.1 статті 201 ПК України.
Згідно з п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно достатті 186цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (абзац перший пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України).
Пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України також установлює граничні строки реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, серед іншого:
- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
- для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
Указаним пунктом також визначено, що у разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом
Зважаючи на викладене, положення Податкового кодексу України закріплюють обов`язок платників податку на додану вартість забезпечувати своєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Зі свого боку, пункт 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України установлює, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім окремо визначених видів податкових накладних) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:
- 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;
- 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;
- 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;
- 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;
- 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
Таким чином, платник податків має обов`язок реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних у строк встановлений податковим законодавством, а саме для податкових накладних складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені, для податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
У свою чергу порушення зазначених строків реєстрації податкових накладних є підставою для настання відповідальності, передбаченої п. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України.
Колегія суддів вказує, що при передачі орендарем орендодавцю поліпшень об`єкта оренди, орендар повинен визначити податкові зобов`язання на дату, визначену відповідно до пункту 187.1 статті 187 розділу V ПКУ, скласти податкову накладну та зареєструвати її в ЄРПН.
База оподаткування ПДВ за такою операцією визначається згідно з пунктом 188.1 статті 188 розділу V ПКУ, виходячи з договірної вартості постачання поліпшень, яка не повинна бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів – виходячи із звичайної ціни).
У разі якщо вартість таких поліпшень не відшкодовується орендарю, то орендодавець на дату настання першої події відповідно до пункту 187.1 статті 187 розділу V ПКУ повинен визначити податкові зобов`язання з ПДВ, скласти податкову накладну та зареєструвати її в ЄРПН. Якщо першою подією є дата складення документа щодо зарахування вартості такого ремонту в рахунок орендної плати, то податкова накладна орендодавцем складається саме на таку дату.
Враховуючи, що позивач за результатами повернення поліпшених орендованих приміщень, повинен був задекларувати та сплатити ПДВ з вартості будівельно-ремонтних робіт, що призвели до поліпшень, відповідно, позивач повинен був скласти та зареєструвати відповідну податкову накладну.
Отже, в цій частині колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про обов`язок позивача зареєструвати податкову накладну.
Тому, прийняті контролюючим органом податкові повідомлення-рішення форми «ПН» від 22.04.2025 №0208170707 та форми «Р» від 22.04.2025 р. №0208130707 є законними, а тому відсутні підстави для їх скасування.
Стосовно сплати узгодженої суми податкових зобов`язань зазначених у податкових деклаараціях.
Відповідно до статті 36 Податкового Кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати, сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватись платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Відповідно до пункту 38.1 статті 38 Податкового Кодексу України, виконанням податкового зобов`язання визнається сплата в повному обсязі платником сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до пункту 49.18.1 статті 49 Податкового Кодексу України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (в тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового Кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 202 Податкового Кодексу України, звітнім податковим періодом з податку на додану вартість є календарний місяць.
Відповідно до пункту 203.1 статті 203 Податкового Кодексу України, податкова декларація подається за базовий звітний податковий період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного податкового місяця.
Відповідно до пункту 203.2 статті 203 Податкового Кодексу України, сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Позивачем заперечується прострочення сплати зобов`язань з податку на додану вартість за поданими деклараціями, відображеними в акті перевірки, оскільки сплата зобов`язань за декларацією №9201887107 була здійснена двома платежами, а саме: 26.07.2024 - надходження до бюджету коштiв з рахунку в системi електронного адмiнiстрування ПДВ Платiжне доручення № 687863127 вiд 26.07.2024 на суму 422 413,00 грн; 26.07.2024 надходження до бюджету коштiв з рахунку в системi електронного адмiнiстрування ПДВ Платiжне доручення № 687863126 вiд 26.07.2024 на суму 604 867,00 грн
Відповідно до п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Водночас, колегія суддів зазначає, що сплата вищевказаних сум здійснювалось в рахунок погашення сум податкого боргу, який був наявний у позивача на день такої сплати, а тому посилання позивача на таку сплати є безпідставним.
Відповідно до пункту 124.1 статті 124 Податкового Кодексу України, в разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - в розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - в розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованих підстав для відмови у задоволені адміністративного позову.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК «М`ЯСНА ВЕСНА» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року у справі №160/21128/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року у справі №160/21128/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 17 березня 2026 року.

Головуючий - суддя С.В. Білак 

суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Чабаненко