Справа № 577/6867/25 
Провадження № 2-а/577/5/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

23 лютого 2026 року  

Суддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області Рідзевська І.О., розглянувши матеріали за адміністративним позовом ОСОБА_1 в особі представника Сікачова Сергія Юрійовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:
Адвокат Сікачов С.Ю., діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову від 17.07.2025 року АП №1668, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, а провадження в справі закрити. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.07.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 було складено протокол АП№1668 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який відповідно до протоколу, у порушення вимог частини 11 статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а також Правила військового обліку призовників і військовозобов`язаних, визначені пунктом 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», визначених у додатку до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487.» Позивач не погоджується з постановою, адже вона не відповідає змісту протоколу, тобто у постанові було змінено фабулу інкримінованого позивачу правопорушення. В оскаржуваній постанові, як і у всій справі про адміністративне правопорушення, допущена ціла низка процедурних порушень, що підтверджується матеріалами справи, які були додані до заяви відповідача. Позивач жодним чином не був повідомлений про наявність цієї справи про адміністративне правопорушення щодо нього (ні поштою, ні по телефону), що розглядалася ТЦК. Більше того, позивач з 02 вересня 2025 року добровільно мобілізувався і перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 . Це як мінімум говорить про відсутність умислу від ухилення служити у війську і виконувати ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію». В зв`язку з цим можна зробити висновок про неналежне оформлення справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , що має наслідком недоведення факту події адміністративного правопорушення з його сторони та скасування відповідної постанови. Тим паче, біля підпису навіть відсутня розшифровка цього підпису – не зазначено ПІБ особи, яка його проставляє. Тобто, невідомо, що то за особа підписала, це міг бути будь-хто, але не позивач. Бо як зазначено вище, позивач з його слів зазначав, що він не був присутній ні при складанні протоколу, ні при оформленні оскаржуваної постанови. цій справі відсутні такі докази. Наявна лише табличка без прив`язки до якогось реєстру, без штрихкодів, файлів ЕЦП. В цій табличці зазначені дата і номер звернення, але відсутні самі файли звернення. Дану табличку може зробити у форматі Doc., але це не є доказом і документом, який відповідає правилам діловодства, що викликає сумніви у його достовірності. Відповідальним за збір таких доказів є саме відповідач. Тобто, відповідачем не надано жодного доказу, який об`єктивно може свідчити про порушення позивачем статті 210 КУпАП.
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18.11.2025 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та запропоновано відповідачу надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі (а.с. 19).
Відповідно до ч. ч. 5,6 ст. 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Станом на момент прийняття рішення у справі, відповідач не скористався своїм правом, передбаченим статтею 162 КАС України, та не подав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.
24.11.2025 року відповідачем надано заяву в якій проти заявлених вимог позивача вони заперечують та надано копії матеріалів справи відносно ОСОБА_1 (а.с. 23,24-33).
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 09.07.2025 року солдатом взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 складено протокол №1668 про адміністративне правопорушення, відповідно до якого в умовах особливого періоду, ОСОБА_1 зобов`язаний стати на військовий облік та оформити відповідний військово-обліковий документ у ІНФОРМАЦІЯ_2 проте станом на 09.07.2025 року цього не зробив, чим порушив правила військового обліку призовників та військовозобов`язаних, передбачені абз. 9 п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу», а також пп.2 п.1 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів , затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487.
За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, 17.07.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову АП №1668, 09.07.2025 року відносно ОСОБА_1 , який в особливий період під час мобілізації у ІНФОРМАЦІЯ_2 , порушив правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, визначені у ч.11 ст.38 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», а також додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», та абз, 2 ч.3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 3 ч. 10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки був зобов`язаний стати на військовий облік військовозобов`язаних та оформити відповідний військово-обліковий документ у ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте станом на 09.07.2025 року цього не зробив. У зв`язку з чим ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 17 000 грн. У постанові відсутності відомості про отримання її копії ОСОБА_1 .
За змістом ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення д.ля прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Згідно із ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За приписами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно із п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За приписами ст.77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За правилами ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Як правильно вказує представник позивача, в протоколі ОСОБА_1 інкримінується зобов`язання стати на військовий облік та оформити відповідний військово-обліковий документ у ІНФОРМАЦІЯ_2 проте станом на 09.07.2025 року цього не зробив, чим порушив правила військового обліку призовників та військовозобов`язаних, передбачені абз. 9 п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу», а також пп.2 п.1 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487.
В свою чергу, притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за те, що особливий період під час мобілізації у ІНФОРМАЦІЯ_3 (розташованого: за адресою АДРЕСА_1 ), порушив правила військового обліку призовників і військовозобов`язаних, визначені у частині 11 статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а також Правила військового обліку призовників і військовозобов`язаних, визначені пунктом 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», визначених у додатку до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487.».
Суд звертає увагу, що вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення передбачені ч. 1 ст. 256 КУпАП, а саме у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, крім іншого, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
Разом з тим, в порушення вимог вищезазначеної ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол містить розбіжності, оскільки в ньому зазначено порушення різних правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Зміст оскаржуваної постанови не відповідає змісту протоколу № 1668 від 09.07.2025 року про адміністративне правопорушення. Так, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 , оскільки зазначено про встановлення факту порушень вимог абз.1 ч.1 та абз2 ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», хоча в протоколі зазначено про порушення ОСОБА_1 вимог абз.9 п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу».
Суд приходить до висновку, що відповідачем правомірність винесення оспорюваної постанови про адміністративне правопорушення не доведена. Відповідачем при винесенні постанови не враховані докази передбачені ст. 251 КУпАП та обставини визначені у ст. 280 КпАП України. Отже, оскаржувана постанова не відповідає ст. 283 КУпАП, а тому вимоги позивача про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення підлягають задоволенню.
Тож, постанову винесено не на підставі протоколу, які містять порушення різних правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до положень ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Згідно із ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). За ч.7 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Відповідно до принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Згідно зі ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності. Чинним законодавством заборонено притягнення особи до адміністративної відповідальності, якщо на момент подій адміністративна відповідальність не була передбачена певною нормою КУпАП, адже закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
Доказів вчинення позивачем правопорушення до матеріалів справи не додано. Окрім того, зазначення у постанові: «стати на військовий облік військовозобов`язаних та оформити відповідний військово-обліковий документ» означає про необхідність видання особи спеціальної повістки, яка також відсутня в матеріалах справи.
Крім того, слід зазначити, що закон покладає на відповідача обов`язок довести законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, направленого на переслідування особи позивача в порядку КУпАП.
Відповідач не виконав обов`язку доведення правомірності прийнятого рішення, на виконання ухвали суду у строки встановлені судом відзив на позовну заяву не надав. 
З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 не доведений склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП, оскільки доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення відповідачем не надано, протокол та постанова відрізняються нормами, які нібито порушилися позивачем.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.
Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, відтак суд вважає за необхідне скасувати постанову, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
З огляду на вищевикладене, відсутні підстави наводити доводи іншим аргументам позивача.
Керуючисьст.19 Конституції України,Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановою КМУ №921 від 07.12.2016 р., ст.7,9,210,235,245,250-252,254,256,268,277-280,283 КУпАП, ст.2,5,9,72-79,90,121,242-246,262,268-272,286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду.
Адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника Сікачова Сергія Юрійовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Скасувати Постанову АП №1668 від 17.07.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Конотопський міськрайонний суд Сумської області протягом десяти днів з дня його проголошення, відповідно до частини четвертої статті 286 КАС України. 
Повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканець АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , юридична адреса АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ: НОМЕР_3  

Суддя Рідзевська І.  О.