РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

16 березня 2026 року 	м. Рівне	Справа №460/12844/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:
 	ОСОБА_1 	
до	Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 	
 	про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,	
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі – ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач-2), у якому просить:
визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 №30761/53-16 від 17.06.2025 в частині незарахування до трудового стажу період роботи в колгоспі з 03.12.1987 по 24.11.1989;
зобов`язати відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача від 10.06.2025 про призначення пенсії за віком за нормами статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, із зарахуванням до страхового стажу періоди її роботи за записами трудової книжки з 03.12.1987 по 24.11.1989.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.06.2025 позивач звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення їй пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Проте, орган Пенсійного фонду відмовив у призначенні пенсії; до страхового стажу за доданими документами не зараховано періоди роботи в колгоспі з 03.12.1987 по 24.11.1989 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 . Позивач вважає відсутніми підстави для незарахування означеного періоду роботи до її страхового стажу. За наведених обставин, просить позов задовольнити. 
Ухвалою від 29.07.2026 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою від 04.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено строк для подання відповідачами відзиву.
За змістом довідки про доставку електронного листа ухвала суду від 04.08.2025 доставлена до електронного кабінету ГУ ПФУ в Рівненській області в підсистемі “Електронний суд” 04.08.2025.
У встановлений судом строк відповідач-1 відзиву не подав. Клопотань про продовження процесуального строку для надання відзиву із зазначенням причин від відповідача-1 не надходило.
Відповідач-2 подав відзив, у якому заперечив проти позовних вимог. Покликаючись до положень статті 24 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та ст. 56 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, зазначив, що позивачем для підтвердження стажу роботи в колгоспі не представлено трудової книжки колгоспника, не представлено довідок про встановлений мінімум трудової участі в господарстві, а отже підстав для зарахування періоду роботи позивача в колгоспі з 03.12.1987 по 24.11.1989 немає. Крім цього, вказав, що відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років. Документами, поданими позивачем, не підтверджено факт проживання станом на 01.01.1993. Враховуючи вищезазначене, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” № 796-XII від 28.02.1991 із зниженням пенсійного віку на 5 років. Відповідач вважає, що при прийнятті оскарженого рішення він діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.
З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував таке.
ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Тишиця Березнівського (нині Рівненського) району Рівненської області.
За змістом довідки від 14.01.2025 № 9, виданої Старостинським округом №10 (с.Тишиця) Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області, позивач в період з 01.01.1986 по 29.11.1989 жила в с. Тишиця Березнівського (нині Рівненського) району Рівненської області.
10.06.2025 позивач звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Вказану заяву відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, після реєстрації та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності передано для розгляду ГУ ПФУ у Львівській області.
Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 17.06.2025 №172450010096 (вих. №30761/53-16 від 18.06.2025) позивачу відмовлено у призначенні позивачу пенсії з підстав відсутності у позивача права на призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Вік заявника 55 років 02 місяці 06 днів. Страховий стаж особи становить 34 роки 08 місяців 01 день. Зауважено, що однією із обов`язкових умов для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону № 796 є необхідність постійно проживати чи постійно працювати в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4 років. Документами не підтверджено факт проживання станом на 01.01.1993. 
Крім того, за доданими документами до страхового стажу не зараховано: 
період роботи в колгоспі з 03.12.1987 по 24.11.1989 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 , оскільки для зарахування необхідно долучити уточнюючу довідку про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні, видану на підставі первинних документів; 
період згідно з довідкою про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні № 105 від 31.01.2025, оскільки вказано скорочено по батькові.
Вважаючи протиправним вказане рішення органу Пенсійного фонду в частині незарахування до страхового стажу період роботи в колгоспі з 03.12.1987 по 24.11.1989, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі – Закон №1058-ІV).
Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Згідно із ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
До набрання чинності Закону №1058-IV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі – Закон №1788-XII), відповідно до статті 56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв, при цьому зараховується робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.
Згідно зі статтею 62 Закону України №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі – Порядок №637).
Згідно з п. 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
З аналізу наведених правових норм слідує, що документами, які підтверджують участь в сільськогосподарському виробництві, є трудова книжка із записом про характер виконуваної роботи та уточнююча довідка, яка видається, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників.
Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду у постанові від 22.11.2018 у справі №822/1241/15.
Враховуючи викладене, суд вважає, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
З наданої позивачем копії трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 (дата заповнення 03.12.1987), суд встановив, що ОСОБА_1 :
- прийнята на роботу різноробочою з 30.10.1987 в Колгосп «Перемога» Березнівського району Рівненської області. Підстава: протокол №3 від 03.12.1987 (запис №1 від 03.12.1987);
- переведена на роботу в швейний цех швачкою-мотористкою з 09.01.1989. Підстава: наказ №2 від 09.01.1989 (запис №2 від 09.02.1989);
- 24.11.1989 звільнена у зв`язку з направленням на куси в Рівненський педінститут. Підстава: протокол №12 від 24.11.1989 (запис №3).
При цьому, будь-яких виправлень чи неточностей вказані записи не містять.
Таким чином, вказані записи трудової книжки в повній мірі підтверджують зайнятість позивача в період з 30.10.1987 по 24.11.1989 в Колгоспі «Перемога» Березнівського району Рівненської області.
Вищевказана трудова книжка спростовує твердження відповідача-2, викладене у відзиві, про ненадання позивачем до органу Пенсійного фонду трудової книжки колгоспника.
Крім того, за обставинами справи для підтвердження вказаного періоду роботи в Колгоспі «Перемога» позивач надала органу Пенсійного фонду довіку про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні від 31.01.2025 №105.
Проте, відповідачем-2 не враховано вказану довідку з формальних підстав, оскільки в ній вказано скорочено по батькові.
Суд зауважує, що підставами для видачі відповідних довідок, зокрема, є книги по оплаті праці та обліку трудового стажу; особові рахунки. Відсутність чи зазначення скорочено по батькові позивача в архівних документах колгоспу не зумовлює правового наслідку у вигляді у вигляді відмови в зарахуванні до страхового стажу періоду її роботи.
Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала позивач у той чи інший період роботи, за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення первинних бухгалтерських документів на підприємстві, у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист при вирішенні питання призначення пенсії за віком.
Суд підкреслює, що спірний період роботи позивача в колгоспі «Перемога» Березнівського району Рівненської області відображений в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 (дата заповнення 03.12.1987), яка в силу приписів чинного законодавства України є основним документом, що підтверджує стаж роботи.
Суд також зазначає, що частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV унормовано, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Пунктом 2 частини першої статті 64 Закону №1058-IV встановлено, що виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: проводити планові та позапланові перевірки у порядку, передбаченому законом.
Згідно з частиною першою статті 101 Закону №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
З наведених норм вбачається, що правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. У разі сумніву в розмірі заробітної плати, яка враховується при обчисленні пенсії, відповідач має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
У справі відсутні докази проведення відповідачем-2 перевірки записів №1 - №3 трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 (дата заповнення 03.12.1987), а також відомостей, що відображені у довідці про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні від 31.01.2025 №105.
Відтак, доводи відповідача-2 щодо ненадання позивачем необхідних документів для зарахування періоду її роботи в Колгоспі «Перемога» Березнівського району Рівненської області з 30.10.1987 по 24.11.1989 до страхового стажу, суд вважає безпідставними.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частина друга статті 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Статтею 5 КАС України визначені способи захисту порушених прав, свобод та інтересів, та зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п. 4 та п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Відповідно до частин першої, другої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач-2 протиправно відмовив позивачу у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду її трудової діяльності в колгоспі «Перемога» Березнівського району Рівненської області з 30.10.1987 по 24.11.1989.
Відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача-2 від 17.06.2025 №172450010096 в частині незарахування до страхового стажу позивача період роботи в колгоспі з 30.10.1987 по 24.11.1989.
Вирішуючи питання відновлення порушеного права позивача, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Таким чином, суд зазначає, що законодавець передбачив особливості зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. 
Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.
У разі відсутності рішення правління колгоспу або загальних зборів колгоспників або правонаступника про зарахування певного року до стажу роботи, через невиконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві з поважної причини, обчислення страхового стажу проводиться за фактичною тривалістю в такому порядку: загальна кількість відпрацьованих людиноднів ділиться на 25,4 (роз`яснення Мінпраці від 17.05.1992 № 17).
Відповідно до рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2, стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. 
Тому, для правильності зарахування до страхового стажу позивачу періоду роботи в колгоспі «Перемога» Березнівського району Рівненської області з 30.10.1987 по 24.11.1989 органу Пенсійного фонду необхідно проаналізувати відомості, відображені у довідці про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані вихододні від 31.01.2025 №105, яку, як встановлено судом, пенсійний орган не врахував безпідставно, з формальних міркувань, про що зазначено вище по тексту судового рішення.
Таким чином, в матеріалах справи відсутня інформація щодо об`єктивного розгляду та оцінки органом Пенсійного фонду довідки від 31.01.2025 №105, що відповідач не заперечує.
Отже, компетенція органу Пенсійного фонду щодо перевірки наявності у позивач права на зарахування до страхового стажу вказаного періоду трудової діяльності в колгоспі (повністю за весь період з 30.10.1987 по 24.11.1989 чи за фактично відпрацьований час) реалізована не була.
Відтак, порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання органу Пенсійного фонду повторно розглянути заяву позивача від 10.06.2025 про призначення пенсії за віком за нормами статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, із зарахуванням до страхового стажу періоди її роботи в колгоспі з 30.10.1987 по 24.11.1989 з урахуванням положень ч. 1 ст. 56 Закону №1788-ХІІ.
При визначенні територіального органу Пенсійного фонду, який має обов`язок поновлення порушеного права позивача, суд враховує положення абз.1 п.4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постанова правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1), відповідно до якого заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (абз. 14 п. 4.2 Порядку №22-1).
Тож дії зобов`язального характеру щодо повторно розгляду заяви позивача від 10.06.2025 про призначення пенсії за віком за нормами статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, із зарахуванням до страхового стажу періоди її роботи в колгоспі з 30.10.1987 по 24.11.1989 з урахуванням положень ч. 1 ст. 56 Закону №1788-ХІІ, має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ у Львівській області.
Враховуючи викладене, позовні вимоги до ГУ ПФУ в Рівненській області задоволенню не підлягають.
Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом в постановах від 08.02.2024 у справі №500/1216/23 та від 07.05.2024 у справі №460/38580/22.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
За приписами ч. 3 ст. 139 КАС України суд присуджує документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 17.06.2025 №172450010096 в частині незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в колгоспі з 30.10.1987 по 24.11.1989.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.06.2025 про призначення пенсії за віком за нормами статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, із зарахуванням до страхового стажу періоду її роботи в колгоспі «Перемога» Березнівського району Рівненської області з 30.10.1987 по 24.11.1989, з урахуванням положень ч. 1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
В решті позову відмовити. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 ) 
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівська обл., 79016. ЄДРПОУ/РНОКПП 13814885) 
Повний текст рішення складений 16 березня 2026 року.

Суддя       Н.О. Дорошенко